i5o. 

 EPILOBIUM Angustifohum. 



Mjölkört. RåmjöUisgräs. Himmelsgräs, På Finska; 

 Jesuxen - Kukka. 



B/ad en sitta spridda, äro smala, lansettlika och 

 ådriga. Bloinbladeii äro olikformiga, ochStån- 

 dar ne lutande. 



Linn. Fl. Sv. p. 12^. C!. S. Octandr. xigyn. X///'. Sy. Fl. s. i54, 

 Kl. 7. Tio.MANNiKftXP. i:qvinn. Sepp. &C. Köps. Fl. B.Tt. 



JL synnerhet i Norrlands skogar och Lappmarken pä tor- 

 ra högländta och sandiga ställen, växer Mjölkörten allmän; 

 den finnes äfven i andra Rikets landsorter. Roten är mång- 

 årig och krypande. De trinda örtstjelkarne äro upptill gre- 

 niga , och bli ofta 1* aln höga. Bladen äro näsian ruan 

 stjelkar, spetsiga, i kanten något ojemna och vågiga, in- 

 under nästan isgrå. Blomklasarne sitta i toppen eller mot 

 slutet af grenarne och dana en blomspira. Blommorna sit- 

 ta skiflevis , hafva sijelkar och röda blomfoder, samt vac- 

 kra Jjusröda, stundom hvita blomblad, fitåndarknapparne 

 äro röda, med blått frömjöl. Blomningstiden är i Juli el- 

 ler Augusti. 



Mjölkörten anses som ett ogräs och låter svårligen 

 utrota sig; den inflyttas dock för sina vackra blommors skull 

 i trädgårdar. Åtskilliga fördelar kunna dragas af den- 

 na växt. Dess första rotskott om våren, äro hvita, tem- 

 meligen tjocka och kunna ätas såsom Sparris; de afskä- 

 ras under jordytan liksom sparris-skotten, och lillagas på 

 samma sätt; älven torde bröd af dem kunna beredas. Om 

 fröhusen äro fullt mogna (ty då spritta de fjäderspänstiga 

 skalen vid minsta tryckning sönder), och förvaras tills de 

 blifvit torra, så kan ijunet, fästadt vid de små frö en , nyt- 

 tjas till stoppning i stället för bomull : och garn till ljusve- 

 kar eller dylika behof kan spinnas deraf. Af fröen skall 

 ock genom pressning kunna vinnas en olja; och enligt 

 Datnbo7irney's uppgilt skall växten gilVa en rödbrun färg. 

 Flere arter af hemtamda Boskapen, såsom får och getter, 

 åta gerna mjölkörten, och skall den hos kor isynnerhet 

 vara mjölkökande, hvaraf den förmodligen fått sitt namn. 

 Man har förr nekat att hästar äta den , men Gumiers er- 

 farenhet bestrider detta; han föreslår ock växten tiU 

 odling på ängarne, dock med föga skäl. Att björnen äter 

 mjölkörten, har v. Linne anmärkt. 



Tab. lig. a. ett JVöhus, hvars spänstiga skal öppnat 

 sig, så att fröen och ijunet synas. — b. ett frö med sitt 

 fjun (pappus) ; båda i naturlig storlek. 



