i5i. 

 ASPLENIUM Trichomanes. 



Trikoman. BerglånJiS. Mjältört: Bergspring. 

 Siamhladen äro parbladiga; småbladen nästan 

 runda och i kanten naggade. 



Linn. D. Su. p. 072. Cl. 24. Cryptogam. Fllices. L///. Sv. Fl. s. 

 589- Kl. 16. LÖNNOiFTK. Oimbunk. Mun: App. Med. T. 5. p. 48« 

 Fischcrstr. Ekon. Dlki. i. 246. Pharm. Adianlhi rubii H e i b a. 



i^äi- livai-t slags jordmån och belägenhet lick likasom 

 anvisning på sina egna växter, så tilldelades denna at 

 bergsrelvor , remnor och sprickor, der regnvatten framsilas. 

 Roten är mångårig, och växten icke sällsynt. Dess slägt- 

 kännemärke är att ha Iröredningen på småbladens undra 

 sida (disk), fästad i linier, som gå sinsemellan nästan pa- 

 ralelt, dock något snedt upjjåt och viiåt ifrån bladels med- 

 lersta nerv. Dessa Iröredningslinier äro täckta med en, 

 hinna, som öppnar sig inåt (se fig. a). Hos ett annat slägte 

 (Coenopteri) öppnar den sig utåt. Denna till ormbunksHoc- 

 ken hörande växt hinner sällan ölver ett qvarters längd; stjel- 

 ken eller stammen, vid livilken småbladen fästas, är brun 

 eller svart, slät och gl.insande. 



Sedan man hunnit i Läkarekonsten alt göra sig fri 

 från den förmodan, att ju besynnerligare, eller ju mera 

 afvikande frän växters allmänna utseende, en ört vore, 

 ju mera oväntad måste dess verkan som botmedel blilva: 

 så har denna och inånga andra blifvit ur apoteken ut- 

 mönstrade. i Den har en sötaktig slräf smak, och röjer til- 

 lika något slemakligt. Fordom brukades den i heshet el- 

 ler hosta af samladt slem , liksom Adianthum capillus Ve- 

 neris, och skulle kan hända i dess ställe kunna nyttjas. 

 Ehuru öfverflödig den lär vara, finnes den likväl bibe- 

 hållen i åtskilliga Apoleksböcker (_Ph. Edinb. a:o 1783. 

 p. 63. Ph. Lond. Spec. 2. p. i5). 



Tab. — fig. a. ett småblad med frörednings-linier; 

 förstoradt. — b. en frökapsel, mycket förstorad. 



