1 36. 



VICIA SrLVATlCA. 



Sk o as vicKER. 

 Bladen äro parbladiga ined många aflanga och 

 rundade småblad. Bhidshännarne månlika 

 och ta ad a de. BI örns t je/ kar ne mångblommige, 



2//.1/J. F!. Su. p. 25j- Cl. 17. DiAD£irii. io;artdi. Lilj. Sy. Fl. s. Sig- 

 Kl. 14. Ty-iKULLE, med äxibaljor. 



i \rikl?rssen-s kännemiiiken iiro vid N:o i5., 42? 49' o^^' ^9^ 

 förklarade. — Vickerna liafva det gemensamt, att märket iir 

 på undra sidan tversförc skäggigt eJler hårigt (se fig. a,), 

 hvarigenom slägtet igenkännes. Denn» arten har mångå- 

 rig gi^nig rot; den växer mindre allmän i lundar, och^ 

 blommar i Juli och Augusti månader. Örtstjelkarne äro 

 ganska grcniga, refviga, btadiga och fårade^ med greniga 

 klangen , sora slingra sig omkring vidstående buskar elier 

 andra stöd. Blomstjelkarne utgå /"rån bladens lästen, växa 

 up])rätte, äro längre än bladen, 4kantiga^ fårade och i top- 

 pen utgörande blomklasar. Blommorna äro strödda, lu- 

 tande åt en sida, med små blomstjelkar försedda, strim- 

 migfl, hvita, röda eller blå. Fröbaljan är lansettlik, slät^ 

 och h3'ser oftast 4 ärter eller frö. Fl:(e pupilionacea? , el- 

 ler fjärils - blommor, kallaxle v. LiNMjå den naturliga ört- 

 llocken till hvllken denna räknas. 



Alla Vicktr kunna till boskapsfoder med fördel använ- 

 das, och nästan alla växter af Diadelfist - klassen ätas be- 

 gärligt af Boskapen (se N:o 49)' Företrädel ibland dem 

 tillhör dock de bladrikaste, varaktiga och som fyila bäst i 

 ladan, utan att vara grolVa, saftlösa öch sträfva. Skogsvic- 

 kerna hafva flera af de till godt foder nödvändiga egen- 

 skaper och förtjenar således sitt vnm ibland foderväxter- 

 na. Vid bergningen bör den torkas helst upphängd pä 

 häsjor, emedan torkningen sker långsamt, isynnerhet om 

 den tidigt afslås. Fröen eller ärterna äias af fåglar t. ex. höns, 

 cch kunna äfven tjena till bröil, ehuru det måste blifva 

 Kärft och torrt till smriken. Som växten i S3mnerhet trif- 

 ▼es i skuggan ibland buskar, i lundar och pä dyiika ställen^ 

 så skulle den väl, pä sädana trakter, der andra och bät- 

 tre foderslag ej växa, kuima med fördel odlas. 



Tab. — fig. a. Bloml'o<!ret, fruktämnet med dess lad- 

 na eller skäggiga märke, och ståndarne. — b. mogen h\xk%> 

 Jjftlja. — c. frö eller ärt; alltsamman i naturlig storlc^. 



