i38. 



ATxUNDO ARE^•AIlIA. 



hvarest nu växa barruäd, löfskog och gräs; efter längre lidf 

 förlopp, när svartmyllan hunnit nog tilltaga, kunna dessa lält 

 förvandlas till åkrar och ängar. Sker planteringen med ax, så- 

 som i Skåne, så måste med kostsamma gärdesgårdar, vid hvil- 

 Jca sand-diilvor lägga sig, åsar formeras, på hvilka axen läg- 

 gas i gropar, som läckas med vät Tång (Facus). Mindre 

 Itostsamt är det att, såsom i Holland brukas, nedlägga 

 rötterna i sanden, och med en liten halmkärfve, som nä- 

 ra intill nedstickes i sandett, skaffa lugn, så att roten icke 

 blottas, ulan lår fästa sig och uppskjuta strån, livilka då 

 fä dubbel kraft att växa, när en sandtufva samlat sig kring 

 dem. Hvem inser icke, huru angeläget det vore att genom 

 ijenliga planteringar iörbätti-a Skånska liygsandsfälten? — 

 Efter 3 års tid plär Sandragen kunna afslås. I Aug. mog- 

 na merendels fröen. Ehuru detta gräs är ett af de säm- 

 sta foderslag, kan det dock ibland bättre sorter tjena till 

 utblandning, och kunna både oxar och hästar vänjas att 

 ata det. 



Tab. — Eg. a. Ett utslagit blomster med blomfoder- 

 sValen. — b. ett blomster som boi-jar utspricka, utan blom- 

 foderskal; båda något förstorade, c. en liten blomvippa i 

 naturlig storlek, af den stora axformiga, hvaraf ses att 

 dessa med en liten stjelk verkligen fästas vid axfästet, och 

 sitta ej, såsom på riktiga ax omedelbarligen fast vid det- 

 samma. 



