LONICER.A Pericltmenum. 



Ho SEN- Benved. Try. MatlecUlriid. Svensk CaprifoUmni 

 Buskens stjelkar äro slaka, träaktiga, med löf 



som hafva små bladstjelkar och äro allallande. 



Blommorna äro gapande (ringentos), sitta i 



qvistarnas änd^r och formera der liksom ett 



rundaktigt bloinhufvud. 



Linn. n. Sii. p. 68. Cl. 5. Pentandria. i:gy". LIIJ. Sv. Fl. s. 97, 

 Kl. 5. Femm Äi^NiNGAR. i:qvinn. Mun: App. Med. T. i. p. 334. Phanrn 

 Caprifolii Heiba, Fl öres, Stipites. 



B, 



'envedsslägtet är i Sverige icke rikt på arter; vi äga der-* 

 af blott 3 — 4, bland livilka den egenLliga Benveden (Lo- 

 nic. Xylosteum), har med sin nästan benhärda ved gilvic 

 anledning till namnet. Slägtet kännes med en olikformig 

 blomkrona och ett mångfröigt bär under blomfodret. En 

 utländsk art, kallad CapnfoliLim, planteras äfven i träd- 

 gårdar, cell har, liksom denna, midt emot hvarannan sit- 

 tande löf, men i synnerhet de öfversta äro liksom hopväx- 

 ta, så att stjelken synes genomborra dem. — • Rosenben. 

 veden växer hos oss vild på små backar i Bohus län, vid 

 Trollhätte slussverk m. m. ; har mjuka, trinda och nästan 

 jemnsmala stjelkar, som ligga på jorden eller hämta stöd 

 af närstående buskar och träd. Grenarne sitta midt emct 

 hvarannan liksom löfven, hvilka äro elliptiska, helbrädda- 

 de oftast fint ludna och inunder ljust blåaktiga, stundom 

 något inskurna eller flikiga. Blommorna äro utslagna i Ju- 

 li och utgå nästan strålvis från qvistens öfre ända. Bären 

 äro röda, bäskt sölaktiga och hafva det qv<'irsittande 5- 

 klufna blomfodret på sig, liksom en liten krona. Plante- 

 ras i trädgårdar helst med rotskott eller afliäggningar. 



Ehuru räknad bland Apoteksväxterna, skall Läsaren 

 dock icke länge uppehållas med beskrifning på dess nyt- 

 ta i medicin. Men om det skulle frågas: hvaiföre har den 

 då fått ett rum ibland dem? så böra vi tilläecra , att stiel- 

 kar och blommor troddes fordom vara blodrenande och gag- 

 neliga såsom té i trångbröstighet och lindi-iga utslagsjukdo- 

 mar, och dekokten brukades till gurgling i halsfluss. — Horn- 

 boskapen äta busken, men häslar och svin icke. — Rotens 

 saft förändrar färgen på blått papper till högröd (Fl. der Wet- 

 terau)._För sina vackra och väiluktande blommors skull plan- 



