ANEMONE Hepaticä. 



B L Ä s 1 1' p A. Bläveror. Kiilingblomma^ 



Bladen äro lijertformiga och Sflikiga: flikarna 

 mest likstora, rundade och helbräddade. Blom- 

 fodret (Svepet) består af 3 likstora blad och 

 sitter något skildt ifrån blomman. 



Linn. Fl. Su. p. 1S7. Cl. 13. PoLTANDR. polygyii. LilJ. Sv. Fl. s. aaa. 

 Kl. 9. M AN G MÄNNiM GAR. Tnängf^vin, JliK7T. Ap|). Med. T. .3- P* •'0*« 

 Vharni, Hepaticse nob. Herba. 



B, 



'otanisterne hafva gifvit Anemonslågtel det l^ännemårke, 

 att dess samtlige arter skulle sakna blomlbder; således 

 skulle Blåsippan med sitt 5bladiga blomfodtr icke få räk- 

 nas ibland dem. För att hjelpa saken kallade man dess 

 biomioder Svepe , livilket skildes frän blomfoder derigenora 

 att Svepet skulle vara på något afstånd nedanföre blom- 

 bladen; men likväl liafva åtskillige nyare Örtkännare skilt 

 Blåsippan från Hvitsippans och de öfriga Anemonernas 

 slägte, under namn af Hepatica nobilis (se Flora d. Wetter.).; 

 Vi finna icke derlill nog skäl, och tro att hvar och en, 

 utan att bekymra sig om dess blomfoder, skall lättligeil 

 upptäcka nog likhet emellan denna och Hvitsipi)an (N:o 3), 

 för att kunna stå tillsamman i ett slägte. Blåsippan har mäng- 

 åi-ig tradig rot; dess knopp, som öfver hela vintern döljer 

 blad och blommor, har merendels 4 yttre och 5 inre ägg- 

 formjga hinnaktiga fjäll. Bladstjelkarna äro långa, trinda 

 och håriga; bladflikarne utåt kanten, som är inböjd, håriga, 

 icke djupt inskurne, trubbiga , släta och inunder nätformigC 

 ädriga. Bladen sedan föregående år sitta qvar och ära 

 mest bruna. Växer bland buskar af En och Löflräd icko 

 synnerligen rar, och blommar i första vårdagarne. 



Denna har icke såsom de andra Anemonerns, någon 

 betydlig skärpa^ utan blott en lindrigt sammandragande 

 natur, hvarföre den tillförene varit ansedd såsom stärkan- 

 de och nyltig i lefrens och njurarnas krämpor samt vij 

 blodflöden. Latinska namnet tillkännager dess förmenta 

 nytta mot lefversjukdomar. Na för tiden brukas den icke, 

 ehuru sjelfva Boerhaave berömde den i gammal gonorré af 

 slapphet; kan hända likväl att dekokten eller infusion nå- 

 -gon gång ännu föreskrifves till gurgelvatten; meji på Apo- 



