Endast några liundra meter från den nyss beskrifna anmärktes i 

 en annan granlund dessutom Goodijera repens, Lijcopodium compla- 

 natiim och Mehimpijniin pratense. I en grankäl på sydsluttningen 

 af Björnberget växte bl. a. Carex loliacea och Tussilago farfara. Af 

 de uppräknade arterna äro Ajuqa. Anemone och Viola rininiana af 

 en tämligen sydlig karaktär. Alcheniilla ylomerulans plägar anses 

 som subalpin. Anemone hepatica har jag sett i en granlund äfven 

 på sluttningen af Ärteråsen i Ore. Öfriga sydliga arter, som af 

 mig iakttagits i Dalarnes granlundar, äro Betula uerrucosa (Ärteråsen 

 i Ore), Platanthera hifolia (Slättberget nära Särna kyrkby) och Viola 

 mirahilis (Nafvarnäs i Älfdalen). Af mera nordliga (= subalpina) 

 arter har jag vidare blott sett Mnlgedinm alpiniini (Väsaberget och 

 mellan KarlsarlVet och Salen i Älfdalen, mellan Gäfle och Luskärns- 

 vallen i Orsa, Slättberget i Särna samt dessutom på flera ställen i 

 de besläktade grankälarna). Utom nu nämnda arter har jag i gran- 

 lundar påträffat Coralliorhiza innata (Dåråberg i Älfdalen), Milium 

 effusum (Långsjöblecket i Älfdalen), Polygonatum verlicillatiun (Nafvar- 

 näs i Älfdalen både i granlundar och grankälar stundom ymnig 

 tillsammans med bl. a. Coeloglossum, Fragaria vesca. Paris, Ribes 

 rubrum och Valeriana excelsa), Succisa pratensis (Dåråberg) samt en 

 mängd Archieraciiim-arler och i grankälar Cirsiiini heterophylliim 

 (nära Dyfversjön i Orsa, Midteltemplet nära Särna kyrkby), Crepis 

 paludosa (Midteltemplet) och Stellaria alpestris (nära Dyfversjön). 

 I granlundar och grankälar har jag således iakttagit 68 s. k. goda 

 arter af kärl växter; vid en mera ingående undersökning torde an- 

 talet komma att väsentligt ökas. Bland de nu nämnda arterna 

 uppges af Andersson och Hesselman (1907) Achillea, Alchemilla', 

 Chrysanthemum, Hieraciiim pilosella, Platanthera, Priinella och Vero- 

 nica inom Hamra kronopark finnas endast i kulturformationer. 



Andersson och Hesselman (1907, s. 65) framhålla om barrskogen, 

 således äfven om granlundarna, att » samtliga arter ha en vidare 

 utbredning såväl mot norr som mot söder och . . . alltigenom ha en 

 mera kosmopolitisk karaktär.» I öfriga delar af norra Dalarne ha 

 vi, som jag ofvan sökt uppvisa, delvis en blandning af nordliga och 

 sydliga arter. 



Huru tog vegetationen sig ut på de lokaler, som nu intagas af 

 granlundar, innan granen invandrat? Andersson och Hesselman 

 [1907, s. 82 (88)] anse, att alla Hieraciiim-arter, som i Hamra på- 

 träffats uteslutande i granskogar, invandrat till trakten samtidigt med 

 granen. Gäller detta om ///erac/«m-arterna, så torde det med lika 



