i dessa till stor del utgöra en reliktformation. Att inga ädla löfträd 

 kvarlefva beror kanske delvis på den starka skugga, som granarna 

 lämna. 



b. LUNDDÄLDER. 



Lunddälder äro i Dalarne vidt utbredda. De förekomma hufvud- 

 sakligen utefter älfvar och åar, beklädande dessas nipbranter och 

 raviner, samt i de mera högländta trakterna dessutom utefter bäc- 

 kar som en randformation mot barrskogssamhällena. 



Synnerligen typiska lunddälder af det förra slaget har jag sett 

 bl. a. i Ljusteråns dalsystem (Säters och Gustafs socknar). Här in- 

 taga de dock mindre partier af nipbranterna i förhållande till de 

 nedan skildrade björkängarna. Det förnämsta trädet är här Alnus 

 incana. Utom åtskilliga arter, som nedan nämnas bland björk- 

 ängarnas vegetation, har jag antecknat bl. a. följande, som ej äro 

 allmänna i större delen af 13alarne: 



Actwa spicata, Adoxa inoschatcllina, Carex digitata, Clirysosplenium 

 alternifolium, Circcva alpina, Draba nemorosa, Equisetuin hiemale, 

 Impatiens noli tangere, Lamiiim album, Onoclea striithiopteris, Stellaria 

 longifolia och nemoriim, Taraxacuin kvtiini *obsciirans (det. H. Dahl- 

 stedt), Vicia silvalica, Viola epipsila och iimbrosa. 



Af Kröningssvärd (1843) och Indp:retou (1879) uppges som före- 

 kommande i Säterdalen utom åtskilliga af de redan nämnda Aco- 

 nituin napellus, Humuliis liipulus, Lactiica muralis. Paris quadrifolia, 

 Stachys siluatica, Trilicum caninum (alla sannolikt tillhörande lund- 

 dälderna), Calamagrostis purpurea, Populus balsamifera, Salix triandra 

 (dessa tre finnas troligen i strandsnåren, Salix har jag själf sett), 

 Barbarea strida, Veronica beccabunga (sannolikt vid själfva ån), Carex 

 aquatilis och Phleum alpinum (dessa bägge har jag själf sett på en 

 fuktig äng vid Solfvarboån). Af de nu nämnda ha Aconitum, Hu- 

 mnhis, Lamium och Populus med säkerhet utkommit från den när- 

 belägna staden. — Ett stort antal af de nu nämnda växterna be- 

 finna sig här ganska nära sin nordgräns inom Dalarne. 



Där bäckarna rinna genom skogssamhällena, kantas de af ett 

 vanligen mycket smalt bälte af lunddäldsvegetation. Detta samhälle 

 är från Dalarne kändt genom Andersson och Hesselman (1907). 



' På norra sidan af Dalälfven (Stora Skedvi socken) har jag dessutom sett Cani- 

 paniila trachelium, Corylus avellana, Scrophiilaria nodosa (alla vid Västerb}'), Geiim 

 urbanum och urbanum x rivcLle (vid Kvista). 



■ Sannolikt är äfven Draba införd. Jag såg den vid en gångstig. 



