31 



andra ris, t. ex. Ardostaphijlos alpina och iiva iirsi, Mijrtillns nigra, 

 Vacciniiiiu nitis ida'a, viciare enstaka Lycopodiiim alpimim och Salix 

 depressa. Dessutom förekomma enstaka små buskformiga exemplar 

 af Betala odorata, Pinus silvestris, Popiilus tremula och Sorbiis aiicii- 

 paria. Äfven här anmärktes Cetraria ninalis med apothecier. 



Den från Andjusvarden beskrifna fjällhedstypen är, så vidt min 

 erfarenhet sträcker sig, den tj^piska för Dalarnes fjäll. Tillägges 

 Phijllodoce coerulea, så torde alla fjällväxter, som spela någon större 

 roll i fjällhedarnas vegetation, vara nämnda. Lagfjäll af, som det 

 synes, alldeles samma typ finnas enligt Birger (1908, s. 106) äfven 

 i de närbelägna Härjedalssocknarna Lillherrdal och Linseli. Huru- 

 vida några af dessa nå den höjd, att de med säkerhet ha varit fjäll 

 äfven under subboreal tid, är mig ej bekant. Det är dock troligt, 

 att afståndet från Andjusvarden till närmaste fjäll, som existerat 

 äfven under den subboreala tiden, öfverstiger 50 km. Si-:rnander 

 (1899, s. 6) uppger, att i tallhedarna inom barrskogsregionens öfver- 

 sta del i Jämtland, Härjedalen och angränsande delar af Norge just 

 de alpina arter, jag omnämnt, ganska ofta förekomma. Alla de af 

 honom anförda exemplen äro dock hämtade från fjällens omedel- 

 bara närhet. Det skulle ju därför kunna tänkas, att dessa fjällväx- 

 ter funnits i den tallhed, som antagligen under subboreal lid klädde 

 bergstopparna. Men som del ej är kändt, att de i nutiden före- 

 komma på de centralskandinaviska tallhedarna på större afslånd 

 från fjällen, är ett sådant antagande föga sannolikt. Som vi vidare 

 ej känna, att fjällregionens växtsamhällen efter nyssnämnda tid haft 

 större utbredning än i nutiden, måste vi antaga, att de typiska fjäll- 

 hedsväxter, som nu finnas på dessa bergs toppar, ha spridts på del- 

 vis ganska stora afstånd från topp till topp. Värd att särskildt på- 

 pekas anser jag till sist den inom Sverige fullkomligt enastående 

 omständigheten, att en typisk fjällhed innehållande så utprägladt 

 alpina arter som de på Andjusvarden växande förekommer på ett 

 afstånd af blott 20 km. från en formation, där så köldömma träd 

 som lönn och lind ännu växa (Hykjeberget). F^innes samma alpina 

 flora på Bösjövarden, hvilket jag har alla skäl att antaga, minskas 

 afståndet till hälften. 



