37 



Högsta skogsskiktet bestod af riklig — ymnig Piniis siloesiris. 



Lägsta skogsskiktet utgjordes af strödd Pimis silvestris oeh enstaka 

 Picea exccisa. 



Snårskiktet bestod af tunnsådd Piiins silrcslris. 



I fältskikten växte: 



Strödda: Arcloslaphylos iwa iirsi, Vaccinium vilis idcea. 



Tunnsådda: Calamagrustis anindinacca och epigcios, Festiica ovina, Ggp- 

 sophila fastigiala, Lotus corniciilalus, Piriiis silrestris. 



Enstaka: Agrostis viilgaris, Aiilcnnaria dioica, Callnna vulgaris, (lainpa- 

 nula rotiindifolia, Carcx ericetorurn, Dcschampsia flcxuosci, Empetriim ni- 

 grum, Equisetum hicmale, Hicracium rigidum (coU.), subrigidum och um- 

 bellalum, Hgpochcvris maculala, Juniperus communis, Linnwa borealis, 

 Picea excelsa. PimpinvUa saxifraga, Poa ncmoralis, Pyrola chlorantha, So- 

 lidago virgaurea, Sorbus aucuparia. Trientalis curopwa, Vcronica officinalis, 

 Vicia cracca, Viola arcnaria. 



Bottenskikt af enstaka mossor och lafvar (t. ex. Cladonia rangiferina, 

 Dicranuni sp., Hylocomium proliferum, Pelligera sp.). För öfrigt var mar- 

 ken till största delen täckt af tallbarr, utan vegetation. 



Den enda återstående kända växtplatsen för Gypsophila är på öfver- 

 svämningsområdet på norra stranden af Öster-Dalälfven nära lands- 

 vägsbron öfver älfven strax norr om Mora kyrka (de s. k. sand- 

 ängarna). Här kunde jag ej finna den, och den torde knappast 

 finnas kvar. Hela vegetationen är här koloniartad med stora om- 

 råden med alldeles naken sand. Mera anmärkningsvärda växter, 

 jag funnit här, äro Carex aqiiatilis, Scirpiis mamniillatiis, Mentha pa- 

 lustris, Salix daphnoides och Viscaria alpina (se ofvan s. 26). 



Bland de från Gf//?so/j/?//rt-förekomsterna uppräknade arterna vill 

 jag i första rummet fästa uppmärksamheten vid Anlhyllis, Calama- 

 grostis epigeios och Carex ericetorurn. Calamagrostis känner jag ej 

 från någon annan plats inom Öfre Dalarne, Anlhyllis är ej funnen 

 med säkerhet ursprunglig annorstädes. Afven Carex är relativt 

 sällsynt. Calamagrostis och Carex äro utprägladt kontinentala arter, 

 som ha sin hufvudutbredning i Sibirien och Östeuropa. Tämligen 

 allmänna äro de äfven i Nord- och Mellaneuropa, men förekomma 

 endast mycket sällsynt i \'ästeuropa. De torde liksom så många 

 andra arter ha invandrat till Skandinavien österifrån. På de flesta 

 orter inom den norrländska barrskogsregionen, där Anlhyllis an- 

 träffats, är den införd med gräsfrö från sydligare trakter. Men den 

 är äfven fullt vild inom området och tillhör som sådan i allmänhet 

 sydlutornas märkliga vegetation. 



Utom i Moratrakten är Gypsophila fasligiala inom Fennoscandia 

 anträffad i Skåne, på Öland och Gotland samt på några ställen i 



