41 



Den kända utbredningen af (iypsophilo fastigiala på Gotland är 

 noggrant angifven af Johansson (1897, s. 19()). Den förekommer 

 här dels på ett par alfvarområden, dels och hufvudsakligen på sand- 

 fält (Johansson 1897, s. 51 o. 53), »på kalkstenshällar eller klippor, 

 täckta af ett tunt sandlager» och »på lös, ehuru något stenblandad 

 sand på stränderna». Äfven här förekomma tillsammans med 

 Gypsophila talrika sydosteuropeiska arter. Som ett exempel på en 

 ståndort vill jag nämna sandstranden vid Lummelunds bruk (jfr 

 Vkstergren 1909, s. 211). En närmare granskning af de kända 

 fyndorterna visar, att åtminstone hälften af dessa ligger nedanför 

 Litorinagränsen, flera vid själfva hafsstranden. Detta utvisar, att 

 växten haft en stor spridningsförmåga under ett nutiden tämligen 

 närbeläget tidsskede. Häruti visar den en stor öfverensstämmelse 

 med en annan osteuropeisk xerotermisk art, Aneinone siluestris (jfr 

 Johansson 1897, s. 171; Sernander 1908, s. 219). 



1 Finland finnes Gypsophila enligt Hjelt (1906, s. 42) på några 

 få ställen på karelska näset, t. ex. på sandiga ställen vid sjön Su- 

 vanto, vid en landsvägskant etc, på ett par ställen på klippor 

 i Kuusamo, på sandstranden på ön Vysokij i Imandra sjö i ryska 

 lappmarken samt dessutom sannolikt på några ställen i Satakunta. 

 Häyrén (1909, s. 216) upptager den utan tvekan för Björneborgs- 

 trakten, hvarvid han tillägger en ny fundort, nämligen »Kumo vid 

 landsvägen nära gränsen till Kjulo på sandmo». Vi ha således i 

 Finland ståndorter af bägge de slag, som finnas i Sverige. — I 

 Finland förekommer äfven några andra sydosteuropeiska arter. De 

 flesta och mest utpräglade af dessa finnas dock endast i de sydost- 

 ligaste delarna af Finland, framför allt i Karelen. Af de på de 

 svenska fasllandsfyndorterna för Gypsophila förekommande verkliga 

 stäppväxterna finnas i Finland endast Carex arenaria och Pulsatilla 

 prateiisis. Dianthiis arenariiis har en utbredning som i mycket öf- 

 verensstämmer med Gypsophilas. Dock är Dianthiis vida allmännare. 

 Den förekommer h. o. d. på sandfält och ljunghedar, särskildt tal- 

 rikt efter Salpausselkä randmorän ända från ostligaste delen af Fin- 

 land till trakten af Åbo (Herlin 1896, s. 80; H.ielt 1906, s. 36), 

 men äfven längre norrut, där den enligt Hjelt finnes i kajanensiska 

 Österbotten och pomoriska Karelen samt är nyligen funnen vid 

 Kusomen på en sandig strand vid norra sidan af Hvita hafvet. Af 

 särskildt intresse är den af Herlin (1896, s. 32 o. 78) skildrade före- 

 komsten af Dianthiis på Tavastmon i norra Satakunta. Den före- 

 kommer här hufvudsakligen på barlagda sandytor tillsammans med 



