66 



Picea Abies. pollen Chrijsomonndinvcr (spnrsaml) 



Pinas siliicslris » Pedidstriim Boniaiuun 



Qaercus Robiir » Dialomacéer (sparsamt) 

 Anabcena flos aqiuv 



samt af djurrester CristatelUi, Cudonella craicni. Sj)ongill(i och Ephij- 

 datia. 



d. Lera, svagt grusig. 



Dessa 4 till sina grunddrag alldeles samstämmande profiler visa 

 oss hufvuddragen af de sjön omgifvande torfmarkernas byggnad. 

 Öfverallt börjar bäckenets lakustrina lagerserie med lera eller gyttja, 

 och ofvan denna kommer med tvär kontakt skogstorf, öfver denna 

 åter sjötorf och kärrlorf. — SkogstortVen innehåller utom de upp- 

 räknade trädslagen — al, björk och ek — äfven stubbar af tall och 

 kottar af gran. Stubbarna göra sig mest bemärkta bland de spår, 

 som träden lämnat efter sin tillvaro. Björken företrädes dock mest 

 af näfverlager (Sernander 1909, p. 254); eken, af hvilken endast 

 enstaka stubbar anmärktes, var, efter några på mosskanten upp- 

 lagda stammar med ena sidan mer eller mindre bortvittrad att 

 döma, äfven representerad i denna form (Sernander 1. c). Af alens 

 stubbar, som i vanliga fall med ett rikt rotverk gå ner ett stycke i 

 underlaget, har jag sett en kullfallen sådan. 30 cm. i diameter, 

 med ett stamstycke af 175 cm. längd. — Den tvära kontakten mel- 

 lan gyttjan och skogstorfven var påfallande. Fanns mellan dem 

 Phraymites-. Scirpus- eller EqnisetiimAorf inskjuten, uppträdde den 

 alltid i föga u Ihållande linser. 



Då Litorinahafvet vid sitt lillbakaryckande i S öfverskred den af 

 svagt sluttande lermark bildade passpunkten för Hederviksbäcke- 

 net, och detta sålunda fylldes med sött vatten, torde denna punkt, 

 om siflVan 23 fot på det 1864 tryckta geologiska kartbladet för 

 sjöns vattenspegel afser densamma efter första sänkningen, ha legat 

 ungefär 7,5 m. öfver Östersjöns nuvarande yta. Denna låga nivå 

 och förekomsten af gran djupt ner i bottengylljan tala bestämdt 

 mot att isoleringen ägt rum i atlantisk tid\ men tillvaron af skogs- 

 bottnen under kärr-sjölorfven talar bestämdt lör, att den subboreala 

 perioden härskade ännu en tid efter isoleringen. Vi antaga sålunda, 

 att den äldsta Hederviken är af subboreal ålder. L. von Föst har 



' Litoriiiatiden sönderfaller .som bekant i tre skeden: den atlantiska perioden 

 med fuktigt och mildt klimat, den subboreala med ,\erotermt och sist den subatlan- 

 tiska, som utan gräns flyter öfver i nutiden, med relalivt fuktigt och kallt klimat. 



