71 



medelsvenska och sydfinska 7>a/}a-gyttjorna lill sina ölre delar äro 

 af denna åldei^ Trapd nnlans är en kontinental växt, och dess 

 nutida och forntida utbredning sådan den framgår af den i tig. 2 

 reproducerade åskådUga sammanställning, Gunnar Andersson 1903, 

 p. 25 lämnat, visar tydliga analogier med ^7//?a-växterna, hvilkas 

 inträngande öfver sydöstra Skandinavien under den subboreala pe- 

 rioden, jag förut (Sernander 1908) sökt ådagalägga. 



Den linje, som sammanbinder de yttersta fyndorterna för Stipa 

 pennatd själf på kontinenten (lig. 81, visar särskild! en synnerligen 



Fig. 3. Kartskiss visande nordgränsen för Stipa pennata 

 i Eurojja. Långt ofvanför denna gräns kommer Falbygds- 

 förekomsten. 



god öfverensstämmelse med motsvarande linje för Trupa natans. 

 Falbygds-S//jo«7? bildar ett komplex af lefvande fossil från, som jag 

 antager, subboreal tid; och med dessa korrespondera de subboreala 

 sjönötsfynden i de medelsvenska torfmossarna. Båda förekomsterna 

 visa en förskjutning mot NV af det centraleuropeiska kontinental- 

 klimatet, uppgående till flera breddgrader. 



»För den skandinaviska norden har jag gång på gång i denna 



* Huru mycket af dessa gyttjor faller på atlantisk tid kunna vi ännu icke säga. 

 Jfr L. VON Posts resonemang, 1906, p. 273. öfver att han ej funnit Trapa i den 

 undre, men väl i den öfre delen af den gyttja, som bildar bottenlagret af Kilarna 

 (Västmanland) vid c:a 60 % af L. ii. 



