72 



afhandling sökt visa, att regionsförskjutningens (under den postgla- 

 ciala klimatförbältringen) maximum uppnåddes eller fortfor under 

 subboreal tid», sammanfattar jag också 1908 p. 418 en sammanställning 

 mellan denna tid och tillspetsningen af (Centraleuropas »période 

 xérothermique». Och i min kortfattade exposé »On the evidences 

 of postglacial changes of climate furnished by the peat-mosses of 

 northern Europe> förlägger jag trädgränsens högsta uppflyltning i 

 våra fjälltrakter samt hasselns största utbredning — jfr de subboreala 

 fynden i det gamla hasselområdets utkanter — till den subboreala 

 perioden, lämnade oafgjordt huru starka de positiva förskjutningar 

 varit, hvilka faktiskt också utmärkt den atlantiska liden. 



Genom att förlägga Tropas hufvudsakliga förskjutning upp mot 

 den 60:nde breddgraden till den subboreala perioden, skulle jag 

 sålunda vilja ytterligare tillskärpa denna min uppfattning om den 

 ifrågavarande perioden såsom det varmaste skedet i postglacial tid. 

 När klimatet började blifva så mildt, att man kan karakterisera 

 det som varmare än nutidens, känna vi icke. Jag har, närmast på 

 grund af mitt fynd i Lerbäcksmossen (1898 p. 3.'{9) af ek från den 

 boreala perioden, sökt visa att klimatet då var minst lika varmt 

 som nu, och om att den atlantiska perioden haft gynsammare vege- 

 tationsperioder äro t. ex. såväl Gunnar Andersson, Högbom som 

 förf. ense. Den boreala periodens kontinentala karaktär har jag 

 satt i samband med Ancylushöjningen, den atlantiska periodens in- 

 sulära med Litorinahafvets större utbredning. Kombinationen af 

 ett genom hela Litorinatiden intill den postglaciala klimatförsäm- 

 ringen rådande varmt klimat, framkalladt af kosmiska orsaker, och 

 en minskning af dess insulära karaktär, i den mån landhöjningen 

 inskränkte Litorinahafvets utbredning, kanske för framtidens forsk- 

 ning blir en af grunderna till den nordeuropeiska subborealtidens 

 xeroterma klimat. I så fall skulle de torfmosslager i Centraleuropa, 

 dit Litorinasänkningens klimatiska verkningar ej sträckte sig, hvilka 

 äro jämnåriga med våra atlantiska bildningar, visa en med dessa 

 olikartad utbildning. 



Vi komma nu till betydelsen af alt bildningar från vår xeroterma 

 period par préférence linnas inom ett bäcken, hvars passpunkt lig- 

 ger sä lågt öfver den nuvarande hafsytan, som fallet är med He- 

 derviken. 



Tidigt kunde jag visa, att subboreala skogsbottnar på Gottland 

 (SiiRNANOKR 1894, p. 67) gå ner till c:a 11 % af L. G.' Redan förut 



' Aneroidobservationen.s felamplitud medger godt en höjning till i;{ %. 



