80 



(1905, p. 185). I Hartmans Handbok i Skandinaviens flora (ellte 

 up{3l., 1879, p. 138) säges blomningstiden infalla under månaderna 

 juni och juli, och samma uppgift återfinnes i Flora öfver Upplands 

 och Södermanlands fanerogamer och bräkenartade växter af K. F. 

 Thedenius (1871, p. 115), Skånes Flora af F. W. C. Areschouc; 

 (andra uppl., 1881, p. 276), Sveriges Flora af L. M. Neuman (1901, 

 p. 289) m. fl. I Svensk flora för skolor af Krok och Almquist 

 (elfle uppl., 1907, p. 188) uttryckes samma sak med FS., HS. 

 (försommaren och högsommaren). 



I Stockholms Flora af J. E. Wikström anmärkes det däremot, 

 att Rhainnns frangula »är det enda ibland Sveriges Träd, som sam- 

 tidigt har blommor, halfmogna (röda) och mogna (svarta) bär, ett 

 förhållande, som egentligen tillhörer Tropik-Regionernas Växter. 

 Och i ungefär samma riktning yttrar sig C. F. Nyman i Sveriges 

 Fanerogamer. II (1868, p. 8): -Blommar bäst under Juni till med. Juli. 

 men utvecklar också sednare, under nästan hela sommaren, blom- 

 mor, samtidigt med både mogna och omogna bär', något som icke 

 annars eger rum hos våra träd men deremot mjcket hos de varma 

 ländernas. Icke sällan kan man nedtill på en gren se mogna 

 (svarta) bär, högre upp omogna (röda och gröna), och högst upp 

 blommor, som icke hinna utbilda bär.» 



Äfven i den tyska floristiska litteraturen äro uppgifterna något 

 växlande. I Kochs Synopsis Flone germanicae et helveticae (ed. II. 

 1843, p. 163) t. ex. angifves blomningstiden vara »Mai. Jun.», i 

 DÖLLS Rheinische Flora (1843, p. 684) >Mai, Juni und zum zweiten 

 Male im August», i Fikks Flora von Schlesien (1881, p. 91) »Jun. 

 — Sept.», i Willkomms Forstliche Flora von Deutschland und Oe- 

 sterreich (1887, p. 798) »vom M:n bis September», i Aschersons 

 och Gr.bbners Flora des nordosldeulschen Flachlandes (1898 — 99. 

 p. 484) »Mai — Sept.» o. s. v. 



N. Sylvén ( i Roian. Notiser för år 1906, p. 76) upptager Rham- 

 nus frangula bland de växter, hos hvilka han lyckats påvisa reflo- 

 ralion eller omblomning, och bland dem, hos hvilka reflorationen 

 är framkallad genom prolepsis, men han framhåller särskildt (p. 

 79), att denna företeelse synes visa sig årligen. Förutom på upp- 

 gifter i den tyska litteraturen stöder han sig i sistnämnda hän- 

 seende därpå, att han i Västergötland observerat växten blommande 

 är 1904 i september, år 1905 i augusti. 



Undersöker man närmare de på eftersommaren eller på hösten 

 utvecklade inflorescenserna, visar det sig, alt de i fråga om sin 



