81 



ställning till årsskottets Inifvudaxel icke afvika från dem, som ut- 

 veckla sig under juni månad. De sitta liksom dessa ofta i blad- 

 vecken på hufvudaxeln och förtjäna benämningen proleptiska lika 

 mycket eller lika litet som de. I viss mån motsvara de de med 

 terminal blomma försedda kortgrenarna af första ordningen på års- 

 skottet hos Calhina unlyarisiih min uppsats Om förgrenade årsskott 

 hos Calluna viilgaris i Svensk botan. tidskrift. II, 1908, p. 85 — 94). 

 Andra höstintlorescenser däremot sitta på grenar af årsskottet, såle- 

 des på axlar af andra ordningen, i axillerna antingen till de assi- 

 milerande bladen eller till nederst på grenen befintliga små lågblad. 

 Men sådana finner man äfven redan i juni, hvadan icke heller 

 dessa förtjäna att betecknas såsom proleptiska mer än många för- 

 sommarinflorescenser. De äro att jämföra med kortgrenarna af 

 andra ordningen hos Calliina. 



Om man vill tala om refloration hos Rhamnus frangula — och 

 i viss mån är nog detta berättigadt, ty ett afbrott i blomningen sy- 

 nes vanligen äga rum fram i juli; på det material, jag insamlat i 

 augusti, finns det alltid vid eller nedom årsskottets midt ett eller 

 vanligen flera blad, i hvilkas axiller hvarken blomställning eller 

 inflorescensbärande gren utvecklat sig — så är den närmast att 

 hänföra till den redan af V. B. Wittrock urskilda kategori af 

 metanthesis, som utmärker sig »genom bildning af nya höstinflore- 

 scenser» »monopodialt genom förlängning af befintliga relativa huf- 

 vudaxlar och sidoställda inflorescensers utveckling från dessas nya 

 toppdelar ur nybildade knoppar i axillerna af nybildade blad» (jfr 

 Sylvén, anf. st., p. 66), och för hvilken Lamiiim album är den 

 vackraste representanten. 



I fråga om årsskottets utvecklingsgång äro de svenska vedväx- 

 terna ganska olikartade. Hos några, t. ex. hos Qiierciis robiir L., 

 når årsskottet mycket hastigt sin definitiva längd, och samtliga 

 blad på detsamma utveckla sig nästan samtidigt. I Stockholmstrak- 

 ten äro honblomställningarna hos eken ofta fullt utvecklade redan 

 i slutet af maj, och som bekant sitta de i de öfversta bladens axil- 

 ler på årsskottet, hvilket sålunda är åtminstone i det närmaste fullt 

 utvuxet redan vid denna tid. Tidigt bildar sig en kraftig terminal- 

 knopp, och det händer ofta, att denna längre fram på sommaren 

 ger upphof till ett nytt skott. Då bladen på dessa »midsommar- 

 skott* (»Johannistriebe») en längre tid äro mycket ljusare till fär- 

 gen än de äldre bladen, ter sig ekens löfverk ofta brokigt. Hos 

 andra däremot, t. ex. hos Alniis, tillväxa årsskotten, särskildt topp- 



Svensk Botanisk Tidskrift 1910. Q 



