82 



skotten, under hela sommaren. Det ena bladet utvecklar sig efter 

 det andra, det ena internodiet efter det andra sträcker sig; gränsen 

 mellan de särskilda årsskotten är mindre skarpt markerad. Hos 

 alarna finnas icke några blad, som hafva uteslutande till uppgift 

 att skydda knopparna om vintern. Hängena, såväl han- som hon- 

 hängena, öfvervintra som bekant nakna ; och i de vegetativa knop- 

 parna hafva hufvudsakligen det första bladets stipler öfvertagit den 

 skyddande funktionen, under det att dess skifva under följande 

 sommar utför assimilationsarbete på samma sätt som de öfriga bla- 

 den på årsskottet. Äfven dessa knoppar pläga stundom kallas 

 nakna (jfr A. de Saint-Hilaires beskrifning på naken knopp i Le- 

 cons de botanique, 1840, p. 260). 



Såsom redan A. Wigand (Der Baum, 1854, p. 235) påpekat, slu- 

 ter sig Rhamims frangiila närmast till alen. Liksom hos denna äro 

 årsskotten ofta förgrenade icke blott i den bemärkelsen, att de axil- 

 lära blomställningarna utveckla sig under samma år som hufvud- 

 axeln, utan också så, att bladbärande grenar mycket tidigt uppträda 

 på årsskottet (jfr Malme, Om förgrenade årsskott hos Callnna viil- 

 garis, p. 86). Knopparna betecknas också såsom nakna. Redan 

 Linné säger i Flora suecica (ed. II, 1755, p. 72): »Arbor borealis 

 fere unica gemmis hybernis destituta.» »Nakna knoppar» gå se- 

 dan igen i litteraturen, icke blott den morfologiska utan äfven den 

 floristiska (t. ex. Areschougs Skånes Flora, Willkomms Forstliche 

 Flora, Neumans Sveriges Flora), utan att man närmare gjort klart för 

 sig, huru de äro beskaffade hos denna växt. Här är förhållandet emel- 

 lertid ett annat än hos alen, i det att åtminstone i allmänhet det 

 första bladet i knoppen icke utvecklar sig till assimilerande. Van- 

 ligen reduceras två eller tre blad till lågblad, ehuru anlag till skifva 

 förefinnes, och bilda jämte stiplerna ett, om ock till synes föga ef- 

 fektivt, skydd för knoppen. Sylvén synes hafva observerat detta 

 i fråga om groddplantorna, ty han säger (De svenska dikoljdedo- 

 nernas första förstärkningsstadium, 1906, p. 170): »Bladen fällas på 

 hösten, och epikotylskottet öfvervintrar förmedelst de nu utbildade 

 slutna spets- och axillärknopparna. » Icke sällan utgöra dessa låg- 

 blad stödjeblad för blomställningar, något som anmärkts af Wigand 

 (Der Baum, p. 194): »Aus den Niederblättern des Jahrestriebes enl- 

 springen im ersten Jahre Bliithenbiischel, desgleichen nach oben 

 aus den untoren Laubblättern reichbliithige Doldcn, aus den fol- 

 genden Laubblättern Laubtriebe mit seitlicher Bliitlienbilduiig, aus 

 den darauf folgenden nur einzelne Bliithen und in den allerobersten 



