83 



Blattwinkeln Knospen, welche sich erst im folgenden Jahre zu Zwei- 

 gen öder Blutheii enlfallen.» Årsskottets grenar förhålla sig i det 

 väsentliga på samma sätl; nederst äro de, såsom redanoivan fram- 

 hållits, försedda med två (mera sällan ett eller tre) lågblad, i hvil- 

 kas axiller ofta utveckla sig blomställningar. 



Bladvecksknopparna på årsskottets hufvudaxel hos Rhainnus fran- 

 giila utveckla sig sålunda ofta vidare samma år, som de anlagts, 

 och de gifva därvid upphof antingen till blomställningar eller till 

 bladbärande grenar, som i sin tur kunna uppbära blommor. Då 

 nu bladen och med dem de axillära knopparna framkomma succes- 

 sivt, från våren långt fram mot hösten, och blomställningarna ej 

 äro inskränkta till någon bestämd del af årsskottet, utan kunna 

 förekomma såväl vid dess bas som helt nära dess spets, är det 

 från morfologisk synpunkt sedt egentligen icke något egendomligt, 

 att blommor utveckla sig lika väl på försommaren som på efter- 

 sommaren och på hösten. Från teleologisk-biologisk synpunkt 

 däremot blir det skäligen obegripligt, då ju de sist utvecklade 

 blommorna åtminstone hos oss näppeligen någonsin kunna fylla 

 sin uppgift att alstra dugliga frön. Men från samma synpunkt 

 torde det blifva lika obegripligt, att hos många växter, t. ex. hos 

 linden, af de många fröämnena i fruktämnet i regeln icke mer än 

 ett utvecklar sig vidare. 



På kraftiga blombärande årsskott hos Rhamniis frangiila är det 

 vanligen så, att i de nedersta axillerna, ofta redan i lågbladets eller 

 lågbladens, utveckla sig blomställningar, mera sällan och i de allra 

 nedersta bladbärande grenar, som i sin tur uppbära blommor, hvilka 

 liksom de nyssnämnda nå full utveckling redan i juni eller början 

 af juli. Högre upp följa vanligen några blad, i vissa fall endast ett 

 eller två, hvilkas axillärknoppar ej utveckla sig vidare under det 

 löpande året. Ännu högre upp bildas bladbärande grenar, som i 

 sin tur uppbära blommor, eller också rikblommiga inflorescenser, 

 och därpå följer en zon med mera fåblommiga inflorescenser. De 

 högst upp sittande knopparna öfvervintra på knoppstadiet och alstra 

 följande år bladbärande grenar med eller utan inflorescenser. 



I några hänseenden afviker denna af mig iakttagna utvecklings- 

 gång från den, som skildrats af Wigand (se ofvan). Särskildt bör 

 anmärkas, att jag ej iakttagit några rent florala öfvervintrande knop- 

 par. Att döma af Wigands uttryck: »welche sich im folgenden 

 Jahre in Zweigen öder Bliithen entfalten», synas dylika dock vara 

 iakttagna af honom. Jag har emellertid icke haft min uppmärk- 



