Svensk Botanisk Tidskrift. i910. Bd 4, h. 2. 



OM EPIPOGIUM APHYLLUM I SVERIGE. 



AF LiBRARY 



NEW YORK 



ARVID FRISENDAHL. «otamc^L 



Med tan. 3 och 4. t^AKOEN. 



»Nobilissima et rarissima Florae nostrae civis» kallar Elias Fries 

 Epipogiiim aphijUnni, när han i Novitiae Florae Suecicae 1828 om- 

 nämner sitt fynd af denna växt den 4 aug. 1816 vid sjön Fär- 

 gen i Femsjö socken, Småland, och därmed gifver densamma hem- 

 ortsrätt i den svenska floran. Under den snart sekellånga tid, som 

 förflutit, sedan detta fynd gjordes, har Epipoyiuin anträffats på en- 

 staka ställen mer eller mindre sparsamt öfver snart sagdt hela 

 Sverige — från 6 landskap är den emellertid okänd — men torde 

 den dock ännu kunna anses vara en af våra sällsyntaste och minst 

 sedda växter. Som den i sitt uppträdande och sina biologiska för- 

 hållanden erbjuder mycket, som är väl värdt vår uppmärksamhet, 

 har jag vågat tro, att de rön, jag gjort beträlTande denna växt, 

 grundade på iakttagelser i naturen dels i Norrbotten åren 1899 — 

 1902 dels i Jämtland år 1909, publicerade möjligen skola finna 

 intresserade läsare. För att öka den lilla uppsatsens värde skall 

 först en förteckning lämnas öfver alla de fynd af Epipogium i 

 Sverige, som jag kunnat få kännedom om, och äfvenså en kartskiss 

 åskådliggörande växtens svenska utbredning. Endast en del af 

 dessa Epipogiiim-\oki\\er äro förut publicerade; de öfriga har jag 

 hämtat från herbarierna i Uppsala och Lunds botaniska museer samt 

 frän Riksmuseet i Stockholm eller fått mig meddelade från ett flertal 

 botanister och botaniskt intresserade personer. För de från her- 

 barierna hämtade fyndorterna är inom parentes finnarens namn 

 angifvet. På kartskissen äro äfven inlagda de fyndorter för Epipo- 



Siiensk Botanisk Tidskrift 1910. 9 



