119 



delades i Norr lins exsickatverk. Någon reaktion vid behandling 

 med kaliunihydrat och klorkalk har jag dock ej lyckats konstatera 

 hos exemplaren från Stockholmstrakten. 



4. P. sorediata (Acii.) Tu. Fr. [P. stijgia b. P. sorediata Ach. — 

 P. prolixa var. sorediata (Ach.) Nyl.l har tämligen tunn, men styf, 

 endast på yngre delar glänsande, mörkbrun eller brunsvart, på 

 öfversidan något gropig bål, som är tätt tryckt till underlaget och 

 i synnerhet på äldre delar försedd med talrika runda, höga vårtor, 

 hvilka i spetsen alstra hvita soredier; dess flikar äro plana (eller 

 som äldre konvexa) och mycket smala (vanligen knappt 1 mm. 

 breda). Apothecierna, mycket sällan och sparsamt utvecklade, äro 

 oftast knappt 2 mm. i diameter, med brun, något glänsande disk 

 och tämligen tjock, glänsande, oregelbundet och djupt naggad kant. 

 Sporerna äro äggrunda, 9 — 11 p. långa, 6.5 — 7.."; u tjocka, tämligen 

 tjockväggiga. 



P. sorediata förekommer här och där i Stockholmstrakten och 

 växer företrädesvis på lågt liggande stenar och af nedsilande vat- 

 ten tidtals fuktade klippväggar. Apothecier äro ej anträffade här. 



Såsom redan Acharius framhållit, ansluter den sig ganska nära 

 till P. stygia, mycket närmare än till P. prolixa. 



5. P. exasperatula Nyl. [P- papulosa (Anzi) Wainio] har myc- 

 ket tunn (något genomlysande), på yngre delar starkt glänsande, 

 mörkt brungrön eller olivgrön, svagt gropig bål, som är försedd 

 med talrika i början vårtformiga, sedan klubblika, icke eller föga 

 förgrenade, i spetsen afrundade och glänsande isidier; dess flikar 

 äro i spetsen snedt uppstigande (ej tryckta till underlaget), breda, 

 afrundade och svagt naggade. Apothecierna, mycket sällan utveck- 

 lade, äro af samma färg som bålen, små (vanligen ej öfver 1 mm. 

 i diameter), med starkt glänsande disk och tunn, glänsande, hel 

 kant. Sporerna äro äggrunda eller nästan klotformiga, 7 — ^9 //. 

 långa, 6 — 7(^ — 7.5)/7. tjocka, tämligen tjockväggiga. 



P. exasperatula förekommer här och där i Stockholmstrakten på 

 löfträd, t. ex. äppelträd, lind och lönn, i trädgårdar, parker och 

 alléer, sällan på nakna (ej mossbevuxna), beskuggade klippväggar 

 och stenar. Apothecier hafva anträffats endast vid Löfberga på 

 Värmdön. 



Till följd af sin ringa storlek — bålen är vanligen endast några 

 få cm. i diameter och är dessutom ofta nästan helt och hållet täckt 

 af isidier — har den blifvit förbisedd. Dess utbredning inom 

 Sverige är föga känd; mig är den bekant från de södra landskapen, 



