121 



7. P. subaurifera Nyi,. har tämligen tunn, äfven [)å yngre de- 

 lar glanslös (matt), kastanjebrun, ljust sotbrun eller grönbrun, på 

 öfversidan gropig, tätt till underlaget tryckt bål, som tidigt är för- 

 sedd med myckel små, låga, runda, mörka vårtor, hvilka snart brista 

 och alstra ljusgula soredier; på äldre delar af bålen äro dylika vårtor 

 tillstädes i så stort antal, att de ofta täcka densamma helt och 

 hållet, och bära där i hörjan ofta ytterst små, ogrenade, mörkbruna 

 isidier; bålflikarna äro plana, tämligen breda, i spetsen afrundade 

 och naggade. Apothecierna, ytterst sällan utvecklade, äro små, föga 

 öfver 1 mm. i diameter, med mörkbrun disk och hel, tämligen 

 tunn, sorediealstrande kant. Sporerna äro äggrunda, 13 — 16 // 

 långa, 7 — 8.ö( — 9) it tjocka, med tämligen tunn vägg. 



P. siihaurifera är mycket allmän i Stockholmstrakten och växer 

 på barken af löfträd, mera sällan tall, och på naken ved (staket, 

 gärdesgårdar o. d.). Den är föga nogräknad i fråga om belysningen 

 och fördrager ganska stark beskuggning, dock i allmänhet ej så 

 stark som P. fiiliginosa var. ketevirens, tillsammans med hvilken 

 den emellertid ej sällan anträffas. Bäst tyckes den trifvas på mått- 

 ligt beskuggade trädstammar med föga söndersprucken bark. Apo- 

 thecier hafva af mig anträffats endast en enda gång, nämligen 

 nära Löfberga på Värmdön. 



Största likheten företer den onekligen med P. fiiliginosa var. 

 livtevirens, långt mindre med P. olinacea, med hvilken den förväx- 

 lats af de svenska lichenologerna. Då den dessutom nästan alltid 

 är steril och äfven af detta skäl föga uppmärksammats, är dess 

 utbredning och frekvens inom vårt land högst ofullständigt känd. 

 Den är mig dock bekant från södra och mellersta delarna af lan- 

 det samt norr ut ända till Ångermanland. 



8. P. subarg-entifera Nyl. [P. conspurcata (Schser.) Wainio] har 

 tämligen tjock, äfven på yngre delar glanslös eller åtminstone myc- 

 ket svagt glänsande, ljust olivgrön — brunaktig, knappt märkbart 

 gropig bål, som tidigt är försedd med talrika, låga, föga skarpt be- 

 gränsade sorediealstrande vårtor, hvilka snart sammanflyta och 

 nästan helt och hållet betäcka dess äldre delar; dess flikar äro 

 mindre tätt tryckta till underlaget, svagt konkava (sedda ofvanitrån), 

 breda, i spetsen afrundade och glest naggade samt däi' och i kan- 

 terna beklädda med ytterst små, först vid stark lupförstoring märk- 

 bara, hvitaktiga hår. (Apothecier ej anträffade i Sverige). 



P. siibargentifera har hittills anträffats på endast två ställen i 

 Stockholmstrakten, nämligen vid Järfva och Stakets station (vid 



