Svensk Botanisk Tidskrift. 1910. Bd 4, h. 2. 



EN NY ASCUSBILDANDE PENICILLIUM-ART. 



AF 



R. WESTLING. 



I ett af sina arbeten har, som bekant, Brefeld framlagt resul- 

 tatet af sina undersökningar öfver utvecklingshistorien hos en 

 Penicilliiim-aYl, som han anser vara P. glaiiciiin Link. Han visar, 

 att denna svamp under vissa förhållanden besitter förmågan att 

 att alstra asci inom sklerotier och att den således bör föras till 

 askomyceterna och i närheten af Tuberaceerna. Många andra 

 mykologer hafva sedermera försökt att af andra Penicillium-iormer 

 erhålla sklerotier, dels på det af Brefeld föreslagna tillvägagångs- 

 sättet (utförligare omnämndt i XIV bandet af hans arbeten), dels 

 på andra, men ännu med ganska liten framgång, obekant af hvad 

 anledning. Då de upplysningar, Brefeld meddelar om konidiesta- 

 diet, i diagnostiskt hänseende äro mycket bristfälliga (han näm- 

 ner så godt som endast, att sporstorleken är 0,0025 mm.), torde 

 det numera vara ganska svårt att säkert identifiera arten bland de 

 många andra. Under Links namn beskrifver emellertid Wehmer 

 en grön form med 3 // stora konidier och mycket sparsam sklero- 

 tiebildning, som han antager vara identisk med Brefelds. Han 

 tillägger, att sklerotierna uppträda sällan och af en ren tillfällighet. 

 Van Tieghem vill ej heller tillerkänna sklerotieförekomsten någon 

 släktkaraktär, utan menar den vara af mera fysiologisk än morfo- 

 logisk natur. I motsats härtill förklarar Klocker, att sklerotiet 

 är ett nödvändigt led i svampens utvecklingshistoria. Hvilkendera 

 åsikten som är den riktiga, torde ännu vara omöjligt att afgöra 

 med den ringa kunskap vi för närvarande äga om dessa svampar. 



Utom den (eller de?) redan nämnda känna vi, såvidt jag kunnat 

 finna, endast följande med sklerotier försedda Penicilliiim-siriev, näm- 



Svensk Rotanisk Tillskrift 1910. 12 



