170 



finna större eller mindre stycken, hälft eller helt täckta af jord och 

 affall från den omgifvande växtligheten; dessa »hälft fossila» (såsom 

 de brukat kallas) bitar voro tydliga kvarlefvor från en tid, då man 

 kunde lasta fartyg med sandelträ, och den tiden ligger, som vi 

 redan sett, långt tillbaka. Ett stycke af den ofvannämnda stamde- 

 len kom till Museo Nacional i Santiago. Någon tid därefter, när- 

 mare bestämdt år 1872, berättades det, atl en chilensk matros fällt 

 ett lefvande träd, och detta väckte så mycket uppseende, att chi- 

 lenska regeringen sände ut R. A. Philippis assistent, E. Reed, för 

 att söka igenom ön, men denne återvände tomhänd t och öfvertygad 

 om, att intet lefvande exemplar fanns kvar. 



Tio år senare dök ryktet ånyo upp; bl. a. skulle en matros, som 

 satt sig att hvila i skogen nära den plats, som benämnes »Robin- 

 sons utkik», ha känt doften af sandelträ och i närheten funnit ett 

 litet exemplar. Härvid är emellertid att märka, att det växande 

 trädets bark eller blad icke sprida någon doft, hvarför matrosen i 

 fråga säkerligen misstagit sig. Berättelsen om att ett fynd ungefär 

 samtidigt gjorts i Puerto Ingles var däremot, såsom vi strax skola 

 se, troligen grundad på faktiska förhållanden, ehuru det ännu 

 dröjde flera år, innan man fick visshet härom. 



I sin monografiska framställning af Juan Fernandez-öarnas flota 

 1884 anför Hemsley (Challenger Report) Santaliim sp.? och anmär- 

 ker, att man ej hade rättighet att ens taga för gifvet, att sandel- 

 trädet på Juan Fernandez tillhörde nämnda släkte. Dettas utbred- 

 ning i öfrigt var ju knappast ägnad att stärka ett dylikt antagande. 

 Emellertid hade redan en tysk botaniker, G. Kraus, mikroskopiskt 

 undersökt veden och kommit till det resultatet, att säkerligen en 

 Sant(tliiin-arl förelåg (Naturf. Ges. zu Halle 1882), något som synes 

 ha undgått He.msley. 



Slutligen kom lösningen på gåtan. Af öarnas arrrendator fick 

 F. Philippi sig tillsända ett par kvistar med unga knoppar år 1888 och 

 han kunde nu beskrifva växten. Arten var ny och erhöll namnet 

 S. fernandezianum (Anales del Mus. Nac. Santiago, 1892). Ett rätt 

 egendomligt fall, att en art blir beskrifven strax innan den gör sin 

 sortie ur de lefvande växternas antal! Ty efter allt alt döma kommo 

 kvistarna från det sista trädet. Det kan man kalla ett originalex- 

 emplar. 



Fullständigt känd var växten härmed dock icke. Hvarken blom- 

 mor eller frukter voro beskrifna. Då Johow 1891 kom till Juan 

 Fernandez, började han naturligtvis söka efter sandelträdet. Han 



