208 



Scirpiis cwspilosiis Tofieklia borealis 



Selaginella spiiiiilosa Veronica alpina 



Thalictriim alpinuni Viola biflora 



Denna Dryas-formation i barrskogsregionen, som jag misstänker 

 vara en rast från den postglaciala klimatförsämringstidens regio 

 subalpina, står ej enstaka i de centralskandinaviska fjälltrakterna. 

 Jmfr Sernander 1899. Alpina fors-kolonier, sådana som denna 

 vid Ösjan, har jag äfven skildrat åtskilliga i detta arbete. Jag har 

 här diskuterat deras eventuella nervandringar i atlantisk, subatlan- 

 tisk och historisk tid. Resultatet blir, att de öfvervägande skulle 

 vara af atlantisk ålder. Efter de sista årens erfarenheter om träd- 

 gränsens höga läge i atlantisk tid och om denna periods tillhaka- 

 flyttande i Lilorinatiden är jag nu mera böjd för att anse dem som 

 öfvervägande suballantiska. Jfr Samuelsson p. 249. Och livad 

 forskolonien vid Ösjan angår, är det ganska tydligt, alt den intimt 

 sammanhänger med den bredvidliggande /)/";/as-formationen samt 

 att den har en med den samhörande historia. 



Med denna naturhistoriska utveckling följer, att reyio <tlpina icke 

 en gång omedelbart efter isens afsmältande kunnat vara mera ut- 

 sträckt än i nutiden, utan tvärtom mycket snart måste genom sko- 

 gens uppryckning ha reducerats i sådan skala att troligen många 

 af de först inkomna fjällväxterna utdött. Sin nuvarande fysio- 

 nomi har den erhållit i en geologiskt sen tid, då med den subat- 

 lantiska perioden en storartad utbredning och återinvandring ägt 

 rum. 



Om man ser saken i detalj och söker följa utvecklingen på hvarje 

 särskildt fjäll, visar det sig, hvad P. alpina beträlTar, att den un- 

 der regionförskjutningarna mycket väl kunnat kontinuerligt hålla 

 sig kvar på Skenörfjället. Toppen af detta fjäll, som uppsticker 

 jämförelsevis isoleradl öfver en platå i björkregionens öfversta del, 

 ligger enligt det nyutkomna generalstabsbladet 1,181 m. ö. h. Un- 

 der den positiva regionförskjutningens maximum torde sålunda re- 

 gio alpina möjligen ha upptagit en liten kalott af fjällets lopp. Alt 

 döma efter den nuvarande rika vegetationen på fjällels öfre del, 

 borde mycket väl P. alpina, som egentligen uteslutes af fjällhed Qch 

 de sterila myraina, ha kunnat kvarlefva i densamma. Denna be- 



' 1 nutiden liörjiis (iciii);i i Osjaiis dalgång ca ilL^O in. ö. Ii. och är ca 100 m. 

 mäktig. Ktt par meter under de första kottebärande afläggargrupperna af gran 

 börja 6 meter höga tallar uppträda. 



