226 



samband med pollinationen, förefinnas också vackra analogier 

 just hos andra växters blommor. 



Bland de många florala organisationstyperna inom familjen inta- 

 ges en egendomlig särställning af ett litet fåtal släkten, som karak- 

 teriseras af att kolfven är på ett eller annat sätt sammanvuxen 

 med hölsterbladet. 



Denna sammanväxning med hölstret äger rum på ganska olika 

 sätt. Antingen är kolfven utefter ena sidan helt sammanvuxen med 

 hölsterbladet såsom hos det sydamerikanska släktet Spathicarpa. 

 Är kolfven då också svagt utvecklad, föga framträdande, komma 

 blommorna att skenbart sitta på själfva hölstret liksom utefter en 

 grof hufvudnerv. En dylik sammanväxning mellan kolf och hölster 

 förekommer också hos släktet Pinellia, men inskränker sig där till 

 halfva kolfven, som är sammanvuxen med hölstret med endast 

 den nedre, med honblommor besatta delen. Den öfre, hanblom- 

 förande delen är fri (jfr Blumes bild, tab. 37. fig. 3, Atheniriis 

 tripartitus Bl.). Egendomligare är sammanväxningen hos det i Syd- 

 italien hemmahörande släktet Ambrosinia. Här är kolfven å tvenne 

 sidor utvidgad med en vingkant, som är sammanvuxen med höl- 

 stret, hvilket på detta sätt blir afdeladt i tvenne från hvarandra 

 skilda rum. Hvartdera af dessa har sin egen mynning utåt. På 

 kolfven utbildas i den ena kammaren hanblommorna, i den andra 

 en ensam honblomma. En tredje typ af sammanväxning mellan 

 kolf och hölster inom aracéerna representeras slutligen af de tvenne, 

 företrädesvis inom det indiska monsunområdet förekommande släk- 

 tena Lagenandra och Crijptocorijne. Här sammanväxer kolfven med 

 sin spets med hölstret, som vid sammanväxningspunkten är för- 

 sedt med ett veck eller en ringvalk, så att det äfven för öfrigt 

 nästan alldeles hopvuxna hölstret afdelas i tvenne rum, ett yttre 

 och ett inre, förenade endast genom en smal gång. En flik täcker 

 ytterligare liksom en tuta eller hätla den omedelbart under vidväx- 

 ningsj)unkten belägna hanblomslällningen. 



Det är en till denna sistnämnda organisationstyp hörande växt, 

 nämligen den å Geylon endemiska Lageiumdra lancifolia Thwaites, 

 som jag varit i tillfälle att niigot närmare studera och som synes 

 mig värd ett omnämnande, enär vår närmare kännedom om. den- 

 samma är ganska ringa. Hvad som förekommer om dessa sist- 

 nämnda släkten i den botaniska litteraturen — ulöfver de rent 

 floristiska uppgifterna inskränker sig hufvudsakligon till Eng- 



i,i:rs redogörelse för skoltbyggnaden (i Vergl. Unlers. iiber die 



