229 



nandra, men däreinol knappt /., så bredt, hvarjänite ytlerligare den 

 öfre hålighelen är liksom kamiad af talrika tvärgående lameller. 

 GoEBKL har iakttagit, att den valk eller det veck i hölstret med 

 hvilkel kolfven sammanväxer egentligen är en förlängd, invikt llik 

 af hölstret (jfr Goebels fig. 2). Men denna invikta eller snarare 

 inåtrullade ilik af hölstret bildar ej blott själfva valken, utan äfven 

 den s. k. hättan, som omger hanblomställningen, 

 är ingenting annat än en direkt fortsättning af 

 denna llik. Egentligen äro hölstrets bägge kan- 

 ter inrullade med hvarandra. Organisationen i 

 fråga inses lättast vid studiet af en serie tvärsnitt 

 genom hölstret. Fig- 4 a visar ett snitt från den 

 öfversta, långt utdragna delen af hölstret. Af den- 

 samma framgår, att hölstrets strutlika form beror 

 på att kanterna vuxit samman. Sömmen längs 

 sammanväxningskanterna framträder mycket tyd- 

 ligt å figuren. Redan på den höjd, där detta 

 snitt är taget, kan man se, att ena kanten börjar 

 visa tendens att bukta ut inåt. Fig. 4 b visar ett 

 tvärsnitt betydligt längre ner, ungefär där hölstrets 

 uppblåsta del slutar och begynner öfvergå i det Fig. 3. /.. landfoUa. 

 basala, smala partiet. På denna bild synes tydligt, ^^'^'"^^''''11^"^^^'" 



*^ ... genom hölstret. 



att det är bägge kanterna, som deltaga i invik- 



ningen. Snittet är ungefär från den höjd, där gränsväggen går 

 mellan den öfre och undre håligheten. Streckningen å bilden af- 

 ser att åskådliggöra fragment af utsprången från den öfre hålans 

 botten, som kommit in på snittet. Den något hästskoformade öpp- 

 ningen mellan de bägge kantflikarna är just den öfre mynningen 

 till kanalen mellan öfre och undre hålan, hvilken afbildats å figu- 

 rerna 1 b — 3. A nästa snitt (fig. 4 c) har hanblomställningen tvär- 

 skurits. Att hättan, som täcker densamma, är en inviken tlik af 

 hölstrets ena kant framgår nu alldeles tj^dligt af bilden. Att den 

 andra kanten bildar ringvalken synes likaså. Fig. 4 d slutligen vi- 

 sar ett tvärsnitt något längre ned, från det ställe, där hättan är 

 bredast och ligger så tätt tryckt intill hölsterväggen, att förbindelse- 

 gången mellan öfre och nedre hålan är till ytterlighet smal och 

 utplattad. Ett stycke längre ned slutar hättefliken och den 

 undre, rörform iga delen af hölstret omges nu af en solid, sam- 

 manhängande vägg utan något som helst spår af sammanväxnings- 

 sömmar. 



