230 



Af denna framställning torde nu tydligt framgå, att den egen- 

 domliga organisationen af Lagenand ra-hö\slvel får sin förklaring 

 genom sammanväxningen af hölsterbladets kanter, hvilken hos detta 

 släkte sträcker sig ända till hölstrets yttersta spets. Den långsmala 

 öppning, som sedermera bildas som mynning in till den främre 

 hålan (se fig. 1 b), beror helt enkelt på att en bristning inträder utefter 



Fig. 4. L. htncifoUa. a — rf skematiskt tvärsnitt }fenom ett liögeivridet hölster; o 

 vid spetsen: l> vid öfre liåligiietens botten; c något längre ned, hanblomställningen 

 tvärskuren: rf vid det ställe, där gängen är smalast: e tvärsnitt genom vänstervidet 



hölster, jfr lig. fl 



denna sammanväxningssöm ett stycke ofvanför det ställe, där 

 hölslret begynner svälla ut. Om hos släktet Crijplocorijne hölstrets 

 mynning verkligen uppstår på samma sätt, framgår icke af den an- 

 gående dessa sällsynta växter mycket sparsamma litteraturen. Goebkl 

 nämner intet därom och det framgår ej heller af hans ligurer. En 

 afbildning af Cryptocoryne Griffithii i Botanical Magazine (tab. 7719) 

 visar emellertid ett helt annat utseende på hölstrel. C. Griffithii 

 synes hafva en betydligt mer typisk aroidéform, om man un- 

 dantager den kolossalt långa rörlormiga delen af hölstrel. Den 

 öfre delen däremot med sin breda mynning och sitt plattade, nå- 

 got tillbakarullade bräm erbjuder alminslone till det yttre intet, som 

 i någon bögre grad synes alvikande från den vanliga hölstertypen 



