232 



nåden hos representanter för såväl en Crijptocorijne som en Lage- 

 nandra (Vergl. Unters. iiber die morph. \'erhältnisse der Araceae, 

 sid. 193, tafl. 6, fig. 22) och uppger, att hos bägge släktena inom 

 skottgenerationerna homodromi äger rum. Men huru de olika, på 

 hvarandra följande generationerna förhålla sig till hvarandra, fram- 

 går ej af Englers uppgifter. Beträffande speciellt Lagenandra, där 

 hvarje skottgeneration i sympodiet förutom lågbladet utbildar en- 

 dast ett enda örtblad, så äro å Englers skematiska afbildning 

 (1. c. fig. 22) hölsterflikarna ej ritade så att kanterna gripa öfver 

 hvarandra, som de i verkligheten göra. Man kan alltså ej å bil- 

 den se annat än att alla bolster äro lika, hvarigenom det då också 

 naturligen måste lämnas oafgjordt, om man har att göra med ett 

 höger- eller vänstervridet bolster. 



Hos Spathiphijlliim heliconifoUum Schott har Engler beskrifvit 

 och afbildat ett egendomligt fall af skiftesvis omkastad spiralställ- 

 ning hos på hvarandra följande skottge- 

 nerationer. Inom hvarje generation är 

 med undantag af det första lågbladet blad- 

 ställningen homodrom, men antidrom med 

 den följande generationen. Man får så- 

 ledes omväxlande vänster- och högerspi- 

 ral i de på hvarandra följande skottge- 

 nerationerna och då hvarje sådan har 

 endast en blomställning, hvars hölster- 

 blad är homodromt med de öfriga bla- 

 den i samma skott, blir en följd, att 

 Fig. 5. L. lancifolid. Epidermis- . . . , .., j. 



celler från hölstei kanalen med hvaraunan blomstalhimg pa skottkedjan 

 taggliknande utsprång ("*" J. yi^^y högervridet och hvarannan vänster- 

 vridet bolster. Sannolikt är nu något dylikt också fallet med 

 Lagenandra, men huru det i verkligheten förhåller sig i detta afse- 

 ende måste emellertid nu pa ofvan anförda grunder tills vidare 

 lämnas som en öppen fråga. 



Med afseende på hölstrets anatomiska byggnad är en detalj af 

 särskildt intresse, nämligen epidermisväfnadens egendomliga utbild- 

 ning på insidan utefter kanalen mellan öfre och nedre hålan. Myn 

 ningen är, som ofvan nämnts, omgifven af grofva, borstliknande 

 utsprång, men kanalen själf synes alldeles glatt. I själfva verket 

 visar det sig emellertid vid närmare undersökning, att epidermis å 

 hölstrets insida är försedd med talrika, tätt sittande, nedåtriklade 

 taggar, som nå sin vackraste utbildning ungefär vid det smalaste 



