235 



Huru lillijår lui pollinalionen? 



Hos de allra llesla aiacéerna råder ju en utpräglad enloniofili, 

 ofta i förening med högst egenartade anordningar, som nödvändig- 

 göra en korspollination mellan blommor från olika kolfvar. Dessa 

 bestå t. ex hos Ariini, förutom i prologyni, särskildt däri att de 

 pollenöfverförande insekterna inspärras i hölstrets nedre del genom 

 hårbildningar, förträngningar o. dyl., hvarigenom de tvingas att af- 

 vakta blomställningens inträdande i hanstadiet. När de så inpu- 

 drats med frömjöl och hölstret börjar vissna, vissnar också stängs- 

 let och de befriade insekterna äro nu oförhindrade att uppsöka 

 n3'a blommor. 



Vid studiet af Lagenandras så egendomliga organisation ligger 

 det nära till hands att antaga, att pollinationen här skulle försiggå 

 på något likartadt sätt. Den afspärrning, som inom .4/»/H-kolfven 

 åvägabringas genom de stora, borstlika staminodierna, den åstad- 

 kommes här genom den smala gången, som bildas mellan de in- 

 vikna hölsterflikarna. De denna kanal beklädande, nedåtriktade 

 borsten förhindra icke heller insekters inträngande i den undre hå- 

 lan, men väl deras utkrypande. Vi skulle således i Lagenandra- 

 hölstret finna en organisation, som funktionerar alldeles som en Arnm, 

 men åstadkommes på morfologiskt olika vis. Anmärkningsvärdt äri 

 detta sammanhang, att La^e/?a/jf/ra-hölstret genom denna sin organisa- 

 tion äfven erbjuder en ytterst slående likhet med A//s/o/oc/j/fl-blomman. 



Hvad som i nu berörda hänseende sagts om Lagenandra gäller 

 naturligtvis i stort sedt också Cryptocorijne. Hos detta släkte har 

 GoEBEL också i hölstren iakttagit flugor och andra smådjur. Men 

 hvad Lagenandra beträffar, så har jag aldrig iakttagit någon som helst 

 besökare i hölstren, oaktadl jag dock granskat en hel del sådana. 

 Det var just denna ständiga frånvaro af insekter, som kom mig att 

 insamla material för en undersökning af denna växt i tanke, att ett 

 fall af apogami förelåge. Den misstanken ligger ju nämligen nära till 

 hands, när man ser, att en växt som denna med ytterst inveck- 

 lade och försvårade pollinationsmöjligheter likväl ymnigt sätter 

 frukt. Men, som nedan skall visas, är den med all säkerhet icke 

 apogam. Under sådana förhållanden återstår knappt annat än själf- 

 pollination inom kolfven. Delta är ju också ett inom aracéerna 

 vanligt förhållande, som hos typer med samkönade blommor ofta 

 gynnas eller rent af möjliggöres därigenom att de prologyna blom- 

 mornas anthes begynner i blomkolfvens spets och sen fortskrider 

 nedåt. Härigenom bli undersittande märken pollinerade med ned- 



