237 



Kolbens ani»ewnclisenen und ixhev dcnselhen hin\vei>liängenden Lap- 

 pen vor eindiingenden Wasser i^eschiitzl ist.» Som jag redan ofvan 

 nämnt, växer emellertid Lagenandra lancifolia icke så, alt den kan 

 kallas akvatisk, i hvarje fall icke sä att kolfven någonsin ens kan 

 komma i beröring med vattnet. Dess typiska ståndorter äro sum- 

 piga ängar o. dyk, där vid blomningen blomställningen sitter fots- 

 bögt öfver marken. Det tyckes i detta hänseende råda en bestämd 

 och påfallande olikhet åtminstone mellan Lagenandra lancifolia och 

 Cryptocoryne-iwlerna, hvilka sistnämnda verkligen föra ett rent akva- 

 tiskt lefnadssätt. Cryptocoryne växer nedsänkt i vatten och den 

 ofantligt långa, rörlbrmiga delen af hölstret exponerar sin mynning 

 ofvan vattnet på liknande sätt som hos det underjordiska släktet 

 Stylochiton endast spatha-mynningen sticker upp ofvan marken. Hos 

 Cryptocoryne råder det äfven en bestämd relation mellan vatten- 

 ståndet och hölstrets längd. Att under sådana omständigheter hos 

 Cryptocoryne fliken verkligen kan fylla någon uppgift som skydd 

 mot inträngande vatten är ju icke osannolikt. Antagligen tjäna 

 då också de hos dessa växter förekommande valkarna och ut- 

 sprången å höhtrets insida i samma syfte (Jfr C. J^. Blumk, Rumphia 

 I, Tab. 36, C, 1 — 4, samt Goebkl, Cryptocoryne fig. l), men att 

 något sådant skulle kunna vara fallet med Lagenandra är på ofvan 

 anförda grunder emellertid alldeles uteslutet. Anmärkas bör också, 

 att Lagenandras bolster invändigt saknar alla valkar och utsprång 

 utom förträngningen mellan öfre och undre håligheten. 



Angående hättefliken har af Engler äfven den åsikten framkas- 

 tats, att den skulle tjänstgöra på samma sätt som de hos vissa aracé- 

 släkten förekommande insnörningarna på hölstret på gränsen mel- 

 lan han- och honblomställningen d. v. s. förhindra själfpollination 

 inom kolfven. Så säger Engler (Araceae s. 33): »Zweifellos wird 

 auch bei Cryptocoryne und Lagenandra die männliche Inflorescens 

 von der weiblichen durch den breiten von der Wand der Spatha 

 ausgehenden und der männlichen Apparat umschliessenden Lappen 

 zur Zeit der p]mpfängniss getrennt.» Emellertid kan hättefliken 

 alls icke förhindra, att pollen glider ned på märkena, ty nedåt är 

 den ju alldeles öppen- Att biologiskt jämställa den med hopsnör- 

 ningen af spalhan går således knappast. Däremot är det uppen- 

 bart, att hättefliken på det viset kan skydda mot själfpollination, 

 att insekter vid nedkrypandet genom den smala gången af den 

 täckande fliken förhindras att stryka mot och komma i beröring 

 med hanblomställningen. Men detta kunde naturligtvis för växten 



