255 



Af antalet arter i olVanstaende lisla och af dessas fördelning på 

 regioner framgår, dels alt en minskning inom myxomycetfloran 

 onekligen gör sig gällande vid en jämförelse med de sydligare de- 

 larna af vårt land, om ock ej så stor som väntadt var, dels att ett 

 påfallande allagande äger rum uppåt de högre fjällregionerna. Störst 

 visar sig nämligen antalet vara inom björkregionen, där 20 arter 

 anträtlades, betydligt mindre inom regio alpina, som blott uppvi- 

 sade 7 arter, af hvilka dock en, Lepidodenna Carestianiim, påträf- 

 fades på klimatiskt så ogynsamma lokaler, att videbuskarna där 

 ej uthärdade. 



Hvad är nu orsaken till denna minskning? Närmast till hands 

 låge ju att tänka på det norrut och uppåt fjällen allt strängare kli- 

 matet, och till en del äger ock detta helt visst sitt berättigande. 

 Det kan nämligen ej bestridas, att flera i sydligare trakter före- 

 kommande och där allmänna arter här inom Torne träsk-området 

 saknas eller där åtminstone äro så tillbakasatta och till individan- 

 talet så ringa, att de hittills undgått uppmärksamheten, och detta 

 oaktadt de i Sydsverige älska sådana lokaler och sådant substrat, 

 som älven inom fjällen förefinnas. Sådana äro t. ex. åtskilliga på 

 strån, blad o. dyl. uppträdande Phijsarum-, Didymium-, Stemonites- 

 arter och talrika andra; för dessas saknad måste själfva klimatet 

 vara den afgörande faktorn. För andra åter torde detta nog blott 

 i andra hand vara fallet. Det är nämligen känt, ehuru ej tillräck- 

 ligt beaktadt och studeradt, att en del myxomyceter — oaktadt deras 

 saprofytiska lefnadssätt — äro bundna vid eller afgjordt synas 

 föredraga den multnande veden eller barken af vissa bestämda 

 trädslag. Så t. ex. uppträda några arter {Badhamia panicea, Fuligo 

 septica nar. riifa samt möjligen andra, särskildt i varmare länder) 

 endast på de ädlare löfträdens ved, andra däremot (flera Cribraria- 

 arter, Åmaurochcvte atra, Stemonites splendens var. flaccida, Licea 

 flexiiosa och minima) äro utmärkande för barrträdens. Att sådana 

 arter ej kunna förekomma inom ett blott af björkskog och alpina 

 formationer täckt område är ju påtagligt. Likaså finnas talrika 

 arter, som visserligen äro oberoende af vedslaget, och således kunna 

 uppträda på regio subalpinas trädslag, björk, asp o. a., men som 

 dock ej gärna gå utom multnande ved; dessas saknad inom regio alpina 

 där detta substrat ej föreflnnes, blir äfven härigenom förklarad. 



Att dessa gränser äro att betrakta mera som edafiska än som kli- 

 matgränser, synes framgå af att på de ställen, där inom de högre 

 regionerna lämpliga lokaler funnos för slemsvamparna (ormbunks- 



