261 



nades. Lapplands-exemplarens idenlilet torde därför vara otvif- 

 velaktig. 



Till sist ännu en fråga beträfTande de alpina myxomyceterna. I 

 »Myxomycetfloran i de Jämtländska fjälltrakterna» har jag sökt 

 påvisa en del inflytanden, som det alpina klimatet utöfvar på 

 myxomyceternas utseende och byggnad, och framhölls därvid sär- 

 skildt sporernas ofta ökade storlek samt den mycket vanliga före- 

 komsten af abnormiteter uti skilda delar, såsom i kapillitiets bygg- 

 nad, i kalkens utseende hos kalkförande arter, i förkortning eller 

 saknad af eljest utvecklade sporangieskaft o. a. I den 1908 publi- 

 cerade lilla innehållsrika uppsatsen »Notes on Swiss Mycetozoa* 

 bekräfta A. och G. Lister dessa iakttagelser, äfven hvad Alpernas 

 alpina myxomyceter beträffar. Hur förhålla sig nu de i Torne lappmark 

 förekommande arterna i detta 

 hänseende? Utan att ingå på 

 för många enskildheter, kan 

 anföras, att studiet af desam- 

 ma ej annat än bekräftat de 

 förut gjorda iakttagelserna. 

 Blott ett par belysande fall 

 må anföras. Trichia fallax, 

 den utan gensägelse allmän- 

 naste arten inom björkregio- 

 nen uppträdde där under 

 ovanligt varierande, ofta gan- 

 ska abnorma utseenden. Än 

 voro sporangierna tydligt 

 skaftade, än nästan eller full- 

 komligt oskaftade; stundom 

 utmärkte sig sporerna för en 

 ovanligt framträdande vår- 

 tighet. Synnerligen afvikan- 

 de var kapillitiet i ett prof 

 från Nuoljas björkregion. 

 Detta utgjordes dels af skaf- 

 tade, dels af sessila sporan- 

 gier; de förra ägde ett nor- 

 malt kapillitium, i de senare 

 afveko kapillitietrådarna be- 



rig. ö. Jricnia fållar Pers. Sporer och abnormt 

 tydligt från det vanliga, där- utveckladt kapillitium. Se närmare texten. 



