269 



skotten och nästan glatta vippgrenarna äfven har Gl. maritimas öf- 

 riga artkännemärken, såsom långa ståndarknappar och »spetsiga» 

 blomfjäll. Det sista kännetecknet är kanska ej fullt så tydligt ut- 

 prägladt som hos västkustexemplar, beroende på att de senares 

 blomfjäll i det hela äro mer förlängda (3,.j — 4 mm.) än hos den 

 gotländska formen (vanligen 3—3,5 mm.). För öfrigt är det van- 

 ligen blott i profilställning, som den typiska Gl. maritimas blom- 

 fjäll verkligen synes spetsigt (acutus). 



I allmänhet öppna sig antererna och utsläppa dugligt pollen; 

 fruktsättningen är då också god. Men exempel på nedsatt fertilitet 

 finnas. I samma vippa kan det någongång förekomma öppna stån- 

 darknappar med dugligt pollen och ständigt slutna med dåligt eller 

 alldeles odugligt sådant (så hos enstaka exemplar från Vägome vik). 

 Dålig fruktsättning har jag observerat på exemplar från Sigleifs 

 strand i Näs socken samt från Sundre. De sistnämnda, som växte 

 ända ute vid vattenranden, kunna möjligen tagit skada af alltför 

 långvarig öfverspolning liksom vid Skibotlen i Norge (Heintze 1908 

 p. 22). Det kan redan i detta sammanhang vara skäl att nämna, 

 att de sterila blommorna förekommo på växplatser där stolonbild- 

 ningen var förenad med riklig birotsutveckling men primära bas- 

 tarder fullständigt saknades. Benägenheten för sterilitet står i detta 

 fall utan tvifvel i sammanhang med förökningen på könlös väg 

 och har ingenting med hybridisering att skaffa. 



Gl. maritima var. arenaria må ej förväxlas med hybrider af Gl. 

 distans (L.) Wg., den enda växtgeografiskt möjliga. Ty inga mor- 

 fologiska karaktärer peka mot denna art. För öfrigt har jag vid 

 Burgsvik sett Gl. distans x maritima, och den gaf sig genast till 

 känna genom blomfjällens form, tämligen rikt sträftaggiga vipp- 

 grenar, kraftigt vegetativt system, fullständigt sterila blommor och 

 förlängd blomningstid som hos Gl. distans. Denna sista art utveck- 

 lar nämligen flera successiva generationer af blombärande skott 

 (Raunki.kr i p. 570) och fortsätter därför allmänt sin blomning till 

 långt fram på hösten; enstaka vippor med öppna blommor har jag 

 sett vid Visby så sent som i slutet af november under sistförflutna 

 hösten. Den gotländska Gl. maritima däremot utmärkes genom 

 kort blomningstid, som börjar vid midsommartiden. Den 15 juli 

 förra sommaren var den på somliga växtplatser alldeles utblom- 

 mad och i augusti voro årets fertila strån spröda och halmfärgade 

 samt fullständigt afdöda. Det händer aldrig, att de under året 

 framkomna stolonerna öfvergå till inflorescensbildning. 



