281 



Närke. — Se denna uppsats! 



Scirpns radicans är tydligen en hydrofyt såväl i den nordiska 

 som i den medeleuropeiska vegetationen: »An Flussufern, oR im 

 Wasser, auf Sumpfwiesen, an Teichen, meist sehr gesellig.» Aschkr- 

 SON & GR.t:BNEH p. 327. Af de två nordiska områden, från hvilka 

 de växtfysiognomiska förhållandena äro kända, sydöstra Finland 

 och Hallaren, komma förhållandena på den sistnämnda lokalen 

 öfverraskande nära de vid Arsta-mossen. Växplatsen är i båda 

 fallen diken. Haglund fann den (19 /gOQ) å ett mycket begränsadt 

 område i ett 20-tal tufvor i två diken om 30 meters längd hvar- 

 dera. Dahlgren såg den (juli och augusti 1910) på en mängd lo- 

 kaler öfver ett stort område, hufvudsakligen i diken tillsammans- 

 med ungefär samma hydrofyter som i Arsta-mossen, och äfven här 

 saknades den i dikessidornas Tiissilago-hälie. 



Bägge fallen — detta framhålles också för Hallaren af Haglund 

 p. 112 — utgöra mycket sena invandringar. Hallaren sänktes un- 

 der det sista årtiondet, och det var i på landvinningarna n5'^upp- 

 tagna diken och blottade torfjordspartier, som Haglund och TJahl- 

 GREN gjorde sina fynd. Odlingarna på Arsta-mossen med dess 

 Se. radicans-diken gjordes efter Hjälmar-sänkningen åren 1884 och 

 1886. 



Hvarken vid Hallaren eller Arsta-mossen står Se. radieans att an- 

 träffa ofvan sänkningsområdet eller i något gammalt samhälle 

 inom detsamma. Förhållandena härstädes göra det också enligt 

 min tanke troligt, att Se. radieans befinner sig i spridning inom 

 vårt land med långa hopp mellan de resp. pionjärstationerna, möj- 

 ligen också att spridningen — jag lämnar de ännu ej undersökta 

 Värmlandslokalerna å sido — helt nyligen tagit sin början. 



Man har redan förut från Hjälmar-sänkningens landvinningar 2 

 märkliga exempel på långväga kolonister: Cineraria palustris och 

 Bidens radiatus. Sernander 1901 p. 398 och 404. 



Det spridningsagens, som här varit verksamt, återstår att be- 

 stämma. Att Se. radieans för den lokala ökningen af sitt utbred- 



* Ett litet stycke ofvan sänkningsområdet liar emellertid Se. radicans hunnit. 

 Enligt Dahlgren p. (78) finnes den »invid den nyanlagda vägen mellan Enåker 

 och Möklinta. På ställen, som aldrig legat under den gamla sjöns yta, fanns väx- 

 ten understundom i diken utefter vägen.» Detta är det enda positiva skäl för 

 hvad Dahlgren p. (80) framkastat som "ej omöjligt, att Scirpns radicans redan 

 före sjöns tappning vuxit vid dess stränder och sedan så småningom efter torrlägg- 

 ningen spridt sig på den nNbildade fastmarken». 



