(13) 



talade vidare, alt pollen vid mikroskopisk undersökning befanns normalt 

 utbilda dt. 



Den omständigheten, att växten förekom i tre fullt likartade individ, 

 visar tydligt, att vi här ej ha att göra med en tillfällig forma fvikelse. 

 Jag föreställer mig, att växten muterat, och att ett af individen är moder- 

 individ till de båda andra. 



Prunus spinosa L. ■ inermis. — Subspecies arborescens, inermis, co- 

 aitanea, foliis ovatis. 



S. G.son Blomqvisl. 



Myrtillus nigrra Gilib. x Vaeelnium vitis idaea L. funnen i 

 Stockholms skärgård. 



Vid Hasseludden på Värmdön anträffade undertecknad i juni 1908 hj^bri- 

 den mellan lingon och blåbär. I gles skog vid nordöstra stranden af 

 Trollsjön täckte den tillsammans med enstaka exemplar af föräldrarna en 

 yta af 15 å 20 kvadratmeter. På detta jämförelsevis stora område har 

 hybriden hunnit differentiera ut sig i olika typer. 



Lingonlika former lågvuxna, med förgrening mest nedåt och med blad 

 af samma utseende som och obetydligt tunnare än lingonblad, men tätt 

 sågade, nästan alla öfvervintrande; rundade, tätludna smågrenar och topp- 

 ställd 3— 4-blommig klase. Det är denna form, som är iakttagen på de 

 flesta fyndorter för hybriden, men här uppträder den endast i ett fåtal 

 individ. Vanligare äro högvuxna former, förgrenade som blåbär, med 

 spetsade tunna blad, af hvilka endast de mot slutet af sommaren ut- 

 vecklade öfvervintra. Denna typ har alltid blommorna sidoställda, men 

 i allmänhet 2-3 tätt bredvid hvarandra: smågrenar kantiga och mer eller 

 mindre ludna. 



Hybriden blommar ej rikligt, men har båda år jag iakttagit den reflo- 

 rerat på hösten. Ytterkalken är flikad, men ej så djupt som hos lingon. 

 Innerkalken är bredt klocklik med nästan rektangulära, tillbakaböjda 

 flikar, oftast ljusröd, på skuggiga platser grönaktig. Ståndarsträn- 

 garna äro håriga, men knapparna ha horn. 1908 utbildade den blåbärs- 

 liknande formen 3 mogna bär, af hvilka 2 voro af normal blåbärsstorlek. 

 De voro klotrunda, mörkblå, men ej daggiga och sutto på korta, krökta 

 skaft. 



Hybriden är inom Sverige förut anträffad vid Hessleholm i Skåne (enl. 

 Neumans flora) samt enligt uppgift vid Dalarö af Klercker, men å ingen- 

 dera lokalen återfunnen. För öfrigt är den känd från flera lokaler i 

 norra Tyskland, där den ställvis utbreder sig öfver betydande arealer 

 (enl. AscHERSON och Gr.ebner). 



Uppsala d. 20. 1. 1910. 



Harry Smith. 



