(18) 



Hos många Carex-arter förekomma som bekant variationer i fråga 

 om han- och honblommornas inbördes placering. Huruvida dessa former 

 acrogyna, basigyna etc. äro att betrakta som fröbeständiga raser eller 

 snarare som ett slags könspolymorfism, torde tills dato ej genom några 

 kulturförsök vara utrönt. Hos Carex pseiidocijpcriis har jag på lokalerna 

 i Gunnarsnäs, särskildt i Hällans skog, iakttagit en hel serie afvikelser 

 i ofvan berörda hänseende, för hvilka jag här vill i korthet redogöra. 



1. Hanaxet med honblommor i spetsen (v. acrogyna Beurl., Hartm. 

 Fl. ed. 11.) 



Ej sälls3'nt i Hällans och Backa skogar; äfven iakttagen vid Hökeberg 

 i Holms socken. År 1901 erhöll jag exemplar af denna form från Jättna 

 på Selaön i Södermanland, insamlad af N. Hallsten. 



2. Hanaxet med honblommor vid basen. 



Förekommer, liksom alla de följande, tämligen sällsynt i Hällans skog. 

 Gunnarsnäs s:n. 



3. Hanaxet med honblommor både i spetsen och vid basen. 



4. Hanaxet med strödda honblommor. 



5. Hanaxet saknas. 



6. Honaxen med hanblommor i spetsen. 



7. Honaxens mellersta del med enbart hanblommor. 

 Af andra former har jag iakttagit på samma lokal: 



8. f. minor Hampe (Neum. Fl. p. 093): axen endast 10 — 15 mm. långa. 

 Denna form är enligt Neum. Fl. förut funnen vid Hallbo i Bro socken, 



Södermanland. 



9. f. ciadostachys Neum.: Honaxen flera på samma skaft. 



Hos denna monstrositet påträffades äfven de ofvan under n. 1, 2 och 

 4 omtalade afvikelserna. 



J. Henriksson. 



Psamma arenaria (L.) Roem. & Sch. lunnen i Helsing-land. 



Under en exkursion den (5 augusti 1909 till Djupe lastagcplats, belägen 

 vid Hudiksvallsfjärden strax s. o. om Hudiksvalls stad, påträffade under- 

 tecknad liera kraftiga blommande exemplar af detta för södra Sveriges 

 flygsandsfält karakteristiska gräs. Sävidt jag af litteraturen kunnat finna, 

 är fyndorten den nordligaste kända i vårt land för denna växt. Väx- 

 platsens beskaffenhet torde väl lämpa sig för dess trefnad och sannolika 

 spridning öfver ett större område. 



Iltidiksvall i januari 1910. 



P. H. Slröninuin. 



