(27) 



närmare dctiiljer, men i allniänhel visade sig hyllels vissnande vara lät- 

 tast att framkalla, svallning af könpelaren däremot svårare o. s. v. Som 

 hufvudresultal af dessa undersökningar framgick emellertid, alt den af 

 ])ollinationen framkallade |)Osl flora tio nen åtminstone hos orki- 

 déerna icke är ett enhetligt, enkelt fenomen, utan att den kan 

 uppdelas i liera, i en rad på hvarandra följande, men från hvarandra 

 skilda företeelser, hvilka alla livar för sig kunna framkallas af olika yttre 

 inflytelser, men som vid normal pollination utlösas i en regelhundet åter- 

 kommande kombination af på hvarandra följande företeelser. Härigenom 

 gör postflorationen ett skenbart enhetligt intryck. 



FiTTiNGS undersökningar öfver orkidéblommornas ])()llinationsfysiologi 

 kunna sammanfattas i följande resultat, hvilka halva en större biologisk 

 räckvidd och äga betydelse icke endast för kännedomen om orkidéerna: 



1) i de fall, där det öfver hufvud taget erfordras en yttre inverkan för 

 blommans ombildning till frukt, sker den första impulsen härtill redan 

 i och med pollenets beläggning a märket och redan innan detsamma 

 börjat att gro; 



2) denna inverkan beror hos orkidéerna på ett ämne, som icke är ett 

 enzym och som befinner sig utanpå pollencellerna; 



3) det är från märket som rctningsförnimmelsen utgår och slutligen 



4) äro de många postflorala förändringarna, som förorsakas af pollina- 

 tionen, sinsemellan ganska löst sammankopplade med hvarandra och 

 kunna hvar för sig utlösas af olika orsaker. I hvarje fall är post- 

 florationen icke ett enhetligt fysiologiskt fenomen. 



Det experimentella upjivisandet af särskildt det sistnämda är af en syn- 

 nerligen stor vetenskaplig betydelse, därför att alla tecken tyda på att 

 detsamma nog kommer att visa sig vara fallet älven med andra biolo- 

 giska fenomen, hvilka vi för närvarande uppfatta såsom enkla. Det är 

 till exempel ytterst sannolikt, att »befruktningen» också i en framtid 

 skall visa sig kunna uppdelas i liera olika faser. Därpå tyder det för- 

 hållandet, att man genom yttre påverkan, t. ex. genom temperaturförhöj 

 ning, tillsättning af vissa salter o. s. v. redan lyckats förmå obefruktade 

 äggceller ur såväl växt- som djurriket att åtminstone till en viss grad 

 utveckla sig utan befruktning. Analogien med vissa postilorationsfcnomens 

 konstlade framkallning genom märkets stickretning eller dess behandling 

 med pollinieextrakt är ju ganska uppenbar. 



Lifsföreteelserna hos organismerna erfordra emellentid icke endast en 

 kausal förklaring, som det är fysiologiens uppgift att lämna, man vill ju 

 också gärna veta: hvartill gagnar det? Hvilken roll kan det spela i 

 växtens lif att äga den ena eller den andra egenskapen? Eller kanske 

 egenskapen ifråga för växten icke har något betydelse alls, något som 

 nog mången gång äfven kan vara fallet? 



Därför bör också den frågan söka besvaras: kan det spela någon roll 

 för växten själf, att hyllets vissnande framkallas så hastigt som nu sker? 

 Särskildt måste man fråga sig detta, då man finner, att redan det 

 ogrodda pollenet åstadkommer bortvissnandet, och vidare att detta or- 

 sakas af ämnen, som sitta utanpå pollinierna. Detta tyder ju i)å, att 



