(28) 



växten — bildlikt laladt — vore liksom ani*elä.i>cn att efter skedd jjolli- 

 nation sä fort som möjligt få liyllet vissnadt. Detta är så m3'^cket mer 

 i ögonen fallande som blomningen ju annars, om pollination icke inträffar, 

 kan utsträckas under en lång tidrymd. Hvarför just nu i en hast en 

 sådan brådska.' För den i)ollinerade blomman synes en dags längre eller 

 kortare blomning vara skäligen betydelselös, ty andnings- och transpira- 

 tionsförlusten en dag mer eller mindre torde väl knappt spela någon roll 

 i individens hushållning. Något annorlunda s^^nes däremot saken, orti den 

 betraktas så att säga från pollinationsbiologisk synpunkt. Samtliga for- 

 skares iakttagelser öfver orkidéblommors pollinering öfverensstämma ju 

 däri. att i själfva verket insektbesök — och endast sådana kunna ju 

 här åstadkomma pollination — äro mycket sällsynta. Under sådana om- 

 ständigheter är hvarjc organisation, som gynnar och underlättar pollina- 

 tionen, naturligtvis af högsta vikt för växtens bestånd. I delta syfte verkar 

 ju den långa blomningstiden. Detsamma kunde nu också tänkas vara fallet 

 med det hastiga vissnandet efter skedd pollination. Härigenom åstad- 

 kommes nämligen, att en insekt ej lockas att besöka en redan poUinerad 

 blomma, hvarvid de pollinier insekten i fråga till äfventyrs förde med sig 

 naturligtvis ginge i onödan förlorade, liksom å andra sidan den inte heller 

 skulle kunna i en redan i)ollinerad blomma få med sig några nya i)ollinier, 

 enär ju redan vid det första insektbesöket en orkidéblommas hela pollen- 

 massa går åt. 



Mot dessa spekulationer uppreser sig emellertid den allvarliga invänd- 

 ningen : hvarför linnes då detta ämne, som orsakar bortvissnandet, på 

 pollinierna äfven hos sådana orkidéer, där pollinationen icke utöfvar en 

 så hastig och omedelbar postflorationseffekt. Äfven sådana orkidéblom- 

 mor finnas nämligen. Detta faktum tyckes däremot tyda därhän, att det 

 omskrifna fenomenet kanske hör till den icke så alldeles ringa grupp af 

 organisationsföreteelser, som hvarken äro till gagn eller skada och som 

 kanske endast på grund af det sistnämnda skälet, d. v. s. därför att de 

 ej direkt skada växten, under urvalet behållits kvar. 



Huru nu härmed förhåller sig torde icke vara så alldeles lätt att ut- 

 reda. De af FiTTiNG beskrifna posttlorationsfenomenen hos orkidéerna 

 visa emellertid, att dessa växter alltjämt häfda sitt rykte att höra till vår 

 jords allra märkvärdigaste växtformer. 



Xils Svedeliiis. 



