(47) 



Skåne: utan närmare angifven lokal. E. Fries, Flora Scanica 1835, 

 p. 355. I Uppsala Botaniska Institutions herbarium ligger äfven ett ex. 

 med etikett: Scania. Ilerb. K. Fries. 



Bleking: utan angifvande af fyndorten. C. Aspegren, Blekingsk Flora. 

 1823, \:r 1531, p. 100. 



Småland: Dädesjö. På ett gammalt horn. Leg. .1. P. Gustafsson 

 1897 (Bot. Inst. herb. Upps.). 



Södermanland: Vårdinge prästgård. Leg. T. Vestergren 1895 (Bot. 

 Inst. herb. Upps.). 



Uppland: »Upsalitv in sylva regia in ungulis equinis fine sept. 1827. 

 Herb. Wahlenberg.» (Bot. Inst. herb. Upps.). 



Slutligen kommer härtill den ofvannämnda fyndorten vid Abisko i Torne 

 Lappmark, hvilken torde vara svampens nordligaste kända förekomst. 



Björn Palm. 



Parmelia tubulosa (Hagen) Bitter funnen fertil i Uppland. 



I en uppsats i Svensk Botanisk Tidskrift för år 1907 omnämner dr. 

 G. O. Malme, att han ej Ij^ckats anträlTa mer än ett enda fertilt exem- 

 plar af Parmelia tubulosa (Hagen) Bitter och detta i St. Malm (i syd- 

 västra Södermanland). Några andra uppgifter om förekomsten af fertil 

 P. tubulosa i Sverige föreligga, mig veterligt, icke. Fyndet af sådan i 

 Uppland torde därför icke helt och hållet sakna intresse och kan möj- 

 ligen förmå några af tidskriftens läsare att ägna uppmärksamhet åt 

 Hypogymniernas geograliska utbredning och särskildt deras fertilitet. 



Under ett litet ströftåg i den lågvuxna tallskog, som omgifver mitt 

 föräldrahem i Gottröra socken i Uppland, den 18 aug. 1909, anträflade 

 jag till min glädje ett individ af ifrågavarande Parmelia, som var för- 

 sedt med ett 5 mm. bredt apothecium. Det växte på en 2 dem. tjock 

 tallstam och utmärkte sig, liksom öfriga på samma träd växande, genom 

 ett knotigt och ålderdomligt utseende. Tallen stod på ett med renlaf 

 beklädt berg. Samtliga träd på platsen voro rikt bevuxna med en hän- 

 gande Alectoria, många helt eller delvis förtorkade. Lokalen tyckes likna 

 de platser på Värmdön, där dr. Malme funnit Parmelia farinacea Bitter 

 (»de breda med renlaf och islandslaf beklädda bergsryggarna eller hed- 

 artade platåerna»). 



På grund af den korta lid, som stod till mitt förfogande, hann jag 

 ej närmare undersöka omgifningarna. Omnämnas må dock, att den ty- 

 nande tallskogen var tätt öfverklädd med Alectoria, Parmelia physodes., 

 Evernia farfuracea, Cetraria glauca samt flera andra busk- eller blad- 

 lafvar. Parmelia physodes, som eljest i trakten ytterst sällan utvecklar 

 apothecier, var rikligt fertil; man kunde på ett och samma träd finna 

 ända till ett hälft dussin fertila exemplar. Det ser ut, som om här 

 gjorde sig gällande några yttre faktorer, som särskildt befordrade utbild- 

 ningen af apothecier. 



En noggrann undersökning på flera håll af ståndorter, hvilka i likhet 

 med denna i Gottröra utmärka sig genom riklig apothecieutbildning hos 

 lafarter, som eljest vanligen äro sterila, skulle helt säkert vara af in- 

 tresse såsom belysande vissa sidor af lafvarnas ekologi. 



A. H. Magnusson. 



