bidragit till ett mera opartiskt betlömande af tidsepoken, att författaren 

 icke varit af tysk nationalitet. 



Vi ha alltså nu den botaniska vetenskapens historia nedskrifven ända 

 fram till år 1900. Kurt Sprengels (ieschichte der Botanik (l, 1817; II, 

 1818) var det första försöket att ge en sammanhängande framställning af 

 botanikens utveckling ända från antikens dagar. Än i dag har arbetet 

 sitt värde, om än den botaniskt-historiska forskningen sedan dess ändrat 

 uppfattning på många punkter. Samma år (1817) utkom också .1. A. 

 SCHULTES drundriss der (Ieschichte und Literatur der Botanik von Theo- 

 phrastos Eresios bis auf die neuesten Zeiten, men Sprengels arbete blef 

 det grundläggande. År 1854 utkom Wincklers Geschichte der Botanik, 

 men det skulle dock icke bli detta i många afseenden förtjänstfulla ar- 

 bete förunnadt att länge föra den historiska botanikens talan, ty samma 

 år började Ernst Meyers stort planlagda Geschichte der Botanik att ut- 

 komma med första bandet. Tyvärr blef det blott Ernst Meyer förun- 

 nadt att föra sitt verk fram till midten af 1500-talet. Fjärde och sista 

 bandet utkom 1857. Det hade varit Meyers tanke att föra arbetet fram 

 ända till Robert Brown (omkr. 1830), men döden afklippte verket. Som 

 en direkt fortsättning af Meyers arbete kan Karl Jessens Botanik der 

 Gegenwart und Vorzeit (1864) betraktas. 



Så utkom år 1875 Julius Sachs »Geschichte der Botanik vom 16. Jahr- 

 hundert bis 1860, i hvilket utomordentligt välskrifna arbete hela den 

 moderna botanikens utveckling skildrades med en blick för idéernas ge- 

 netiska växt och med en klarhet i valet af sj^npunkter, som var något 

 dittills ganska nytt inom den botaniska historieskrifningen. Att Sachs 

 därvid kom att bedöma Linné ensidigt och i stor utsträckning direkt 

 missvisande, är ett beklagligt lyte hos detta hans arbete, som visserligen 

 är förklarligt med tanke på Sachs' hela forskningsriktning och som en 

 senare tid ju allmänt börjat erkänna. Med undantag af denna felbedöm- 

 ning af Linné stå Sachs" Geschichte der Botanik jämte Ernst Meyers 

 verk öfver de äldre tidernas botaniska forskning som de båda standard- 

 arbetena i ämnet. 



Det nu föreliggande arbetet af Reynolds Green är planlagdt som en 

 direkt fortsättning af Sachs' skildring, hvars plan och allmänna S3'n- 

 punkter i görligaste mån blifvit bibehållna. Sålunda sönderfaller också 

 viREENS arbete i tre hufvuddelar: morfologi (med systematik och paläo- 

 botanik), anatomi och fysiologi. I ett inledande kapitel lämnas en all- 

 män öfversikt öfver de riktlinjer, utefter hvilka det botaniska forsknings- 

 arbetet bedrifvits under den skildrade tidsperioden och mera bemärkta 

 forskare, som aflidit under dessa decennier, ägnas några orienterande 

 biografiska rader. Arbetet afslutas med en bibliografisk förteckning öfver 

 de arbeten, som omtalats, och en blick på denna författarlista ger en 

 god föreställning om verkets förtjänster och — brister. Om än Reynolds 

 Green som stilist icke kommer upp i jämnhöjd med Julius Sachs, så 

 gör hans bok dock ett mycket vårdadt intryck och han har lyckats väl 

 med det vanskliga företaget att servera det kolossala och brokiga mate- 

 rialet i öfversiktlig och lättläst form. 



Thorild Wulff. 



