(56) 



förekommer emellertid ett stort antal så vilseledande och rent af fel- 

 aktiga uppgifter, att vi ej kunna underlåta att närmare belysa en del 

 mera genomgående dylika. 



Först och främst förlägger C. P. L.estadius gränsen nedåt för björk- 

 skogen till trakten af Palojoensuu under det att den i själfva verket 

 ligger åtskilliga mil längre upp nämligen vid nedre ändan af Kellottijärvi. 

 Härigenom blifva naturligtvis en del allmänna omdömen om arters ut- 

 bredning i olika regioner vilseledande.^ Någon rättighet till generali- 

 sering synes L.estadius f. ö. icke på grund af sina föga omfattande 

 resor hafva haft. Såsom ett bevis på hans ringa geografiska kän 

 nedom om de af honom beskrifna trakterna må bl. a. anföras, att fjäl- 

 let Kåbdovanka. som i verkligheten ligger flera mil inne på norskt om- 

 råde, utan vidare räknas till Torne lappmark. Några felaktigheter före- 

 komma äfven i C. P. L.estadii artlista, hvilka emellertid i allmänhet 

 lätt genomskådas af den kritiske läsaren. 



Trots alla sina fel innehåller dock C. P. L.estadii uppsats en hel del 

 intressanta lokaluppgifter och iakttagelser öfver vegetationen i öfrigt. 



BeträtTande lokaluppgifterna för sådana växter, som anträffats mera 

 allmänt antingen spridda öfver hela området eller inom mera begrän- 

 sade delar däraf, ha anteckningarna sammanställts under mera allmänt 

 hållna omdömen i och för undvikande af onödig spaltfyllnad. 



För de växter åter, hvilkas utbredning af en eller annan anledning 

 synes förtjäna större intresse, ha däremot noggranna lokaluppgifter an- 

 förts. I de fall, då något förbiseende kunnat misstänkas ha ägt rum, 

 anmärkes detta för hvarje särskild växt. 



Områdets omfång är c:a 75 kv.-mil. Mot öster begränsas det af tall- 

 skogen, som sammanhängande sträcker sig från trakten af Maunu i norr 

 till Sämäräinen och Kattovuoma i söder. Till sin petrografiska beskaf- 

 fenhet utgöres berggrunden till största delen af graniter och gnejser. 

 Blott pa tvänne ställen nämligen efter norra stranden af Torne träsk samt 

 inom Karesuando socken i nordväst mot Kilpisjärvi finnes fjällkedjan 

 representerad. Dessutom finnes inom Jukkasjärvi socken ett mindre 

 parti. Haggisvaaramassivet, som till ej ringa del uppbygges af arkaiska 

 ski firar. Denna olikhet i berggrundens beskaffenhet inverkar, såsom af 

 förteckningen närmare framgår, i ej ringa grad på växternas fördel- 

 ning. 



AchiUiva inillefoliarn L. Ju k k.: Salmi ruderat. Kar.: Siikavuopio, 

 Xaimakka, Keinovuopio, Mukkavuoma. Saarikoski samt på vintervägen 

 vid Sauskaskoski. På alla dessa ställen ruderat. Pältsamavanka fler- 

 städes, Kummajärvi, Kilpisjärvi vid järvcn pärä samt Kuokkimasmuotka. 

 Åconilnm * sv j)lenl rioiutlc KocWv. Kar.: Kilpisjärvi (enl. L.kst. . Ej åter- 

 funnen. 



Achva spicald L. Ju k k.: Pålno, Ortojokk. — Enligt bladformen att 

 döma tillhöra alla inom området iakttagna exemplar f. enjlhrocarpa. 

 Turcz. 



' Så t. e.x. är fallet med MuUjediiim sibiriciuii, Veronira loiKjifoUu, UtricnJaria 

 inlerniedia och minor, Xtiiunbtirgia, Cicitta, Niiph(tr pitmiltim etc. 



