(78) 



ren in der unmittelbaren Xachbarschaft, \\o der Boden im Jahre vorher 

 durch Kartotlelbau mit Absicht gelockert und dann im Herbst vor dem 

 im nächsten Friihjahr erfolgten Aussetzen der Krdbeerpflänzchen mit 

 Naturdunger vcrbessert worden war. Die Anzahl derselben betrug 89, 

 die sämtlich von denselben beiden weiblicben Mutterpflanzen stammten 

 wie die obenerwähnten. 



Der Vcrsucb im zweiten Jahre nacli dem I^inpllanzen 31 IMlanzen der 

 weiblicben Form Anfang August mit ebensovielen der zwitlerbliitigen Form 

 die Plätze tauschen zu lassen, bewirkte keine Veränderung der Form. 

 Hieraus geht also hervor, dass die P^ormveränderung nur im Jugendsta- 

 dium der Pflanze möglich ist. Wie länge sie in der Entwicklung der 

 jungen Pllanze dauern känn, miisscn weitere Versuche lehren. 



Ob bei den beiden Formen einer Erdbeersorte die fiir die betretlende 

 Form charakteristischen Figenschaften auch auf die (leschlechtszellen bei 

 deren Bildung iibergehen können, habe ich noch nicht ganz untersuchen 

 können. Dass sich aber eine durch äussere Faktoren hervorgerufene 

 Eigenschaftsveränderung auch bei gesclilechtlicher Vermehrung erhållen 

 känn, hat vor allem Tower (1906^ durch seine iiberraschenden Unter- 

 suchungen der verschiedenen Formen des Coloradokäfers, die er kunst- 

 lich hat erzeugen können, dargelegt. 



T. Hedlund. 



Ytterligare om Seirpus radicans Schkuhr. 



Förtiden sommar gjorde jag ett par exkursioner till sjön Hallaren. 

 belägen på gränsen melhin Uppland och Västmanland. Som jag där fann 

 ofvanstående växt och hade tillfälle att göra en del iakttagelser utöfver 

 dem, Haglund meddelat i sin ujipsats om den intressanta arten i före- 

 gående häfte af denna tidskrift, torde följande vara värdt att otrentliggöras. 



Seirpus radicans hade af Haglund endast anträffats »i två diken om 

 30 meters längd hvardera — — »i ett 20-tal tufvor å ett mycket be- 

 gränsadt område inom Möklinta socken». Af mig har arten funnits väx- 

 ande på ffcra ställen inom nämnda socken, vidare på ett område, som 

 jag har anledning antaga tillhöra Sala socken, och särskildt rikligt inom 

 Enåkers socken. Denna sistnämnda ligger i Uppland, och följaktligen 

 kan ett nytt landskap läggas till dem, från hvilka växten förut är känd. 



Hvad som särskildt frapperade mig under mina exkursioner var den 

 ymniga frekvens Seirpus rcuiicans visade på flera ställen. Den afmejades 

 till och med somligstädes till kreatursfoder. Scirjtus silDalieus fann jag 

 däremot vid mina besök vara ytterligt sällsynt — endast en lokal — 

 på de delar af den gamla sjöbottnen, jag genomströfvade. De båda ar 

 terna växte aldrig blandade. Särskildt rikligt träffas Seirpus radieans 

 invid don nyanlagda vägen mellan luiåker och Möklinta. På ställen, 

 som aldrig legat under den gamla sjöns yta, fanns växten understundom 

 i diken utefter vägen. 



I motsats till Haglund fann jag den ofta växa i vatten. Några stånd- 

 ortsanteckningar från Seirpus /-arf/ca/is-lokalerna anföras här nedan. 



