(82) 



Ett par ovanliga kulturflykting-ar. 



Cheiranthus Cheiri (L.). Sedan åtminstone ett tiotal ar ser man denna 

 växt på södra sidan af Visby stadsmur i närheten af norderport. Den 

 blommar rikligt. Blommornas färg är som lios den vanliga odlade for- 

 men gulbrun. Att äfven fruktsättningen är god, kan man sluta sig till 

 af det faktum, att växten har spridt sig till olika höjd ända upp till 

 murens öfre kant. Bland de blommande exemplaren förekomma såväl 

 ungplantor på rosetlstadiet som gamla vissnade och torkade stjälkar. 

 Inalles kan man räkna minst tjugu lefvande individ. Spridningsmedlet 

 har sannolikt från början varit vinden. 



Af utländska floror inhämtas, att Cheiranthus Cheiri förekommer på 

 gamla murar och på klippor, vild i södra Europa, t. ex. Italien, Öster- 

 rikes kusttrakter, Pjxeneiska halfön, Frankrike, Belgien samt naturali- 

 serad på liknande platser i England. Enligt CiARCKES bekanta tyska flora 

 uppträder den, ehuru ofta obeständig, på många ställen långt upp i 

 Tyskland, såsom vid Paderborn, Halle, Aachen. 



Denna växt har nog förr iakttagits förvildad i eller vid trädgårdar i 

 vårt land. Men att den äfven kan förekomma på sin naturliga ståndort 

 samt i åratal bibehålla sig och sprida sig, är af rätt stort intresse, ej 

 minst i klimatologiskt hänseende. Af utbredningen synes att den fordrar 

 maritimt klimat för att triiVas. Den förekommer sålunda vild vid Adri- 

 atiska hafvets nordöstra strand men längre in i Österrike blott förvildad. 

 Nämnda kusttrakter ha en vintertemperatur på c:a 4° C. och en som- 

 martemperatur om några och tjugu grader samt en årsnederbörd, som 

 är 2 å 3 gånger så stor som Visbys. Genom klimatets maritima ])e- 

 skalfenhet erbjuder emellertid Visby gynnsamma förutsättningar för väx- 

 tens trefnad, och livad som brister i nederbörd, kompenseras väl till 

 någon del genom slor luftfuktighet (jfr C. A. M. Lindman, Kärlväxtfloran 

 på Visby ruiner. Öfvers. K. V. Ak. Förh. 1895). Den låga lufttempera- 

 turen motvägcs till en del af den gynnsamma expositionen, som befordrar 

 instrålningen men minskar utstrålningen. 



Triticum sativum Lam. Lnder nu förllutna sommar påträllade jag den 

 2 juli spridda liifvor af hvete längs ett kärr öster om Visby. Afståndet 

 mellan de yttersta tufvorna var åtminstone 100 meter, llvarje tufva var 

 inemot 10 centimeter i diameter och innehöll ett stort antal individ, 

 ujjjjkomna irån livar sill frö. Det föreföll därför, som om något eller 

 några individ stått pä samma plats föregående år och frukterna på 

 grund af bristande spridningsmedel fallit direkt till marken och sålunda 

 hopat sig ])å ett för groningen och tillväxten ofördelaktigt sätt. Stråna 

 voro också korta och svaga, axen fåblommiga, delvis förkrympta. T^rukt- 

 sätlningen befanns senare i)å soiumaren vara klen, så alt ett i förhål- 

 lande till strånas mängd ganska ringa antal frukter höll på att mogna. 

 Skulle alla frön lyckas att gro, blefve antalet strån nästa år sannolikt 

 ej större än i år. 



Vegetationen i öfrigt i)å samnui nivå utgjordes af sådana växter som 

 Carex kpidoedrpa, panieea, juilicaris och steUnlala, JJpi/xiclis pahislris, 



