(88) 



Spircea ulmaria, Mentha arocnsis, Thlaspi alpestre (vinterståndare), Veronica 

 officinalis och Viola canina. 



Vägkanterna utgöra här möjligen en jämförelsevis ursprunglig ängs- 

 mark. Af allt att döma har växten funnits länge på platsen. Huruvida 

 vi här skulle kunna ha att göra med en reliktlokal, torde väl emellertid 

 vara mycket ovisst. Sannolikt s^^nes mig dock, att växten, som f. ö. är 

 okänd på trakten, ej inkommit genom människans åtgörande. En relativt 

 sen invandring genom fåglars medverkan torde ej vara utesluten. När- 

 maste afståndet till kusten (åt Öregrundshållet) är omkring 3^2 niil. 



S. G.son Blomqvist. 



Ytterligare en märklig' björk från Uppland. 



I anslutning till E. Haglunds notis i föregående nummer af tidskrif- 

 ten: »En märklig björk från södra Uppland kan jag här meddela ett 

 liknande fynd. detta från Ora egendom, Faringe socken, Stockholms län. 

 Den af Haglund beskrifna björken är möjligen samma form som den, 

 hvarom här är fråga, eller mycket närstående densamma. Bladmåtten, 

 hvilka af Haglund uppgifvas till »10 — 15 mm. långa och 12 — 19 mm. 

 breda», öfverensstämma fullständigt. Beträffande den yttre gestalten visar 

 min Betiila-form, sådan den nu ter sig (jfr. nedan!), äfven öfverensstäm- 

 melser; baron Hermelins af Haglund citerade beskrifning: »Växtformen 

 är träd, ej buske, men stammen är beväxt med grenar till största delen; 

 något pyramidformig> kan, som framgår af nedanstående bild, äfven här 

 användas. 



På fyndorten ifråga, en torr löfäng, kallad Norrhagen, belägen vid 

 Stamsjöns strand, Y^ timmes väg norr om Ora herrgård, funnos för om- 

 kring ett 10-tal år sedan tvenne björkar af detta slag. De mätte då 

 knappt manshöjd, hade en kort stam med väl afsatt, grenig krona, hade 

 ett förkr\'mpt utseende och voro sj^nbarligen gamla. Båda voro sterila. 

 Personer från egendomen kände väl till dem, de brukade kalla dem 

 »dvärgbjörkarna». Själf såg jag dem vid upprepade tillfällen, medan de 

 ännu båda funnos kvar. Då jag i år besökte platsen för att närmare 

 undersöka dessa egendomliga björkar, återfanns endast ett individ, det 

 afbildade. Detta hade emellertid nu ett utseende, som jag ej kände igen. 

 Det visade sig, att den gamla stammen afhuggits vid marken, och att 

 den nya björken utgjordes af ett stubbskott. Synbarligen hade detta 

 Jiittills haft en ostörd spetslillväxt, men sannolikt kommer denna att af- 

 stanna, och individet torde återfå sitt forna dvärgträdsliknande utseende. 



För att söka bestämma exemplaret undersökte jag till jämförelse Uppsala 

 Bot. Museums BctuUv. Närmaste öfverensstämraclsen fann jag bland de 

 former af Bcliila vernicosa, som Kindberg bestämt till v. frnlcsccns. 

 Särskildt några sörmländska exemplar, ett från Osiad, Selaön, ett annat 

 från Thuringe, crbjödo stora likiieler. Öfverensstämmelsen var påtaglig, 

 men långt ifrån fullständig. Varieleten arbnscuta Fries afviker väsent- 

 ligen genom sina trubbiga, rundade, i spetsen groftandade blad. Beskrif- 

 ningen i Neuman — Ahlfvengrens flora att bladen skola vara -antingen 



