(112) 



fm sand, en aJfallsprodukt. som uppstått vid malmförädlingen. Denna 

 sand är hopad i ända till 8 — 10 meter höga platåberg». som visa vackra 

 afspolnings- och deflationsfenomen. Vegetationen är ytterst torftig. Själfva 

 ytan af Sandbergen är jämn och nästan alldeles steril. Endast något 

 enstaka exemplar af Festaca ovina och Chenopodium ruhriim f. paiiciden- 

 tatiim ha kunnat spira upp. På ett ställe där en vagn körts fram växte 

 förstnämnda växt på den för öfrigt kala marken ganska rikligt i de upp- 

 trampade spåren. NoRÉx beskrifver huru han nära Lidköping på sand- 

 fält sett Scirpiis aciciilaris i massor utfylla hjulspåren efter en vagn. I 

 hästspillning har jag sett Avena saliiut växa upp. De oftast mycket 

 branta sluttningarna af Sandbergen äro likaledes nästan alltid kala. Öi- 

 versandade och nedliggande exemplar af Hquisctuni arvense gå stundom 

 en bit uppför sluttningen, där denna ej är alltför brant. Invid hål. 

 som gräfts af Cotyle riparia. har jag sett några exemplar af Phleiim pra- 

 tense. Mellan Sandbergen och där dessa utkila är marken fuktigare, och 

 man trätTar därför på dessa ställen en något rikare vegetation. Triticum 

 repens bildar formliga mattor. På andra ställen dominerar Aira ccespi- 

 tosa: Equisetum arvense och Festiica ovina blifva allmännare. Där något 

 mera mylla hunnit bildas tillkomma tlera växter, nämligen: 



Achillea millefoliiim Euphrasia cnrUi 



(lampanula lotnndifolia Leontodon (latumnalis 



(Airex Goodenoughii Plantago major 



C. leporina P. media 



(1. stellulata Rumex acetosa 



Centaurea jacea Silene venosa 



(lerasiium arvense Tussilago far fa ra 



Chrijsanthemum leucanthenmm Vieia eracca 



Invid Afterhögarnas östra sida finnes vid öfvergången till den omgif- 

 vande lermarken en zon med lågväxta Phragmites commnnis. Det på 

 grund af de säregna edafiska förhållandena i mycket intressanta områ- 

 det vore förtjänt af en utförligare beskrifning än som här kunnat med- 

 delas. 



Salatraktens många sjöar hafva alla mer eller mindre människan att 

 tacka för sin uppkomst. Storartade fördämningsarbeten hafva nämligen 

 åstadkommits för att förse grufvan med dess behof af vatten. I sjön 

 Stor-Ljusen finnas ännu stubbar och kullfallna träd pä sjöbotten, hvilka 

 utgöra lämningarna af den skog, som vuxit där före uppdämningen. Ar 

 1898 tappades den grunda men vidsträckta Sala damm, hvars plats nu 

 upptages af åker och ängsmark. P^öre tapjjuingen var den halfmils- 

 långa sjön alldeles igenvuxen hufvudsakligen af Scirj)ns lacnslris- och 

 Equiselum /luvialile-samlvdWcn. ICfler (iHAU meddelar jag följnde: »Un- 

 der denna omrörda Sala dams watn ligga många byars åker och ängs- 

 mark, hwarföre ock de samme af Kronan undfått förmedling på hälften 

 af sin skatt, .\nnars hafwa Ösbo och Åby byar der sin förnämsta äng 

 höslog. .\nsenligt fräken och .sjöfoder bärgas eljest årligen här i Dam- 

 men af hvar och en för sina ägor och det till så stor myckenhet, at 



