(116) 



Inalles hafva öfver 600 arter anträflats inom området, hvilka i det föl- 

 jande skola uppräknas i systematisk ordninj*. Härvid är dock att märka 

 att släktena Tciraxaciim, Hieraciiim och Rosa ej hafva behandlats, då jag 

 saknar uppgifter om desamma. Öfver ett hundratal underarter och for- 

 mer hafva också antecknats, ett antal som nog lätt skulle kunna ökas. 

 Särskildt många albinosformer äro iakttagna, nämligen af: 



Anemone hepatica Lamiiim piirpiireiim 



Aqiiilegia inilgaris Melainpiimin })ratense 



C.allnna viilgaris Oiwiiis (irrensis 



Cainpannla rolnndifolia Orolnis liihcrosiis 



(1. persicwfolia PohjgaUi vulgäre 



C. patula Priinella vulgaris 



(]. rapunculoides Sciitellaria galericiilata 



(]. Trachelium Trifolinm pratense 



Clinopodinm vulgäre Thymiis serf>glliiin 



(jenliana campestris a. sueeiea Vicici cracca 

 Geraniiim silvoliciim 



Här nedan anföras några särskildt anmärkningsvärda former (med de 

 landskap inom parentes, hvarifrån Neuman och Ahlfvengren i sin tlora 

 uppgifva dem vara funna). En del af dessa växter känner jag visserligen 

 dels genom litteraturuppgifter dels genom egna fynd från andra platser 

 än dem ofvannämnda författare upptaga, men jag har dock ansett mig 

 här böra meddela endast fonden från Salalrakten. 



Anemone hepaliea L. v. inulliloba \\n. ;Vg. Srm. Upl. Mpd.). 



PÅHLMAN anmärker om ett fynd af denna varictet från Skåne: I för- 

 bigående vågar jag uttala den meningen, att densamma knappast borde 

 anses mera än en forma och därtill en osäker sådan. Mot det sist- 

 nämnda uttalandet vill jag opponera; var. multiloha har af mig under 

 liera år iakttagits synnerligen rikligt på ett mycket begränsadt område. 

 Detta talar ju för, att man har att göra med en verklig mutation. Stun- 

 dom kunde man trälfa riktiga »buketter» af mulliloba. Under postflora- 

 tionen böja sig blomaxlarna hos Anemone hepatica ned mot marken och 

 aflasta sina frukter. Dessa äro på grund af sitt elaiosom mycket begär- 

 liga för myror, som därför sprida nötterna vidare från moderväxten. 

 De ofvannämnda »buketterna» torde väl därför hafva ui)pkommit ]ki så 

 sätt, att ett ovanligt stort antal frukter blifvit kvarliggande kring moder- 

 plantan och där gifvit ui)phof till nya individ. Alt var. mulliloba är 

 »rhizombeständig» kan man lätt konstatera genom jämförelse mellan fjol- 

 årets och de nya bladens utseende i)å samma planta. Visserligen händer 

 det, alt man bland den typiska Inifvudarten någon gång kan finna en- 

 staka exemplar, som hafva något i)lad försedt med en öfverlalig llik. 

 Sådana fall torde säkerligen få anses som renl individuella afvikelser 

 och klart är, alt, om man vill inrangera dem under var. mulliloba, man 

 måste komma till 1*ählmans u|)pfattning. 



Antennaria dioica L. (la-rtn. f. hgperborea (1. Don. Torne l.pm. Ysne 

 Opisaive ,. 



C.henopodiun} riibiiim l> I. pauridenlalum Koch. '^('lotl.y 



