(141) 



Å kanterna af Sorsele-vägcn iörckom en del aivikande färglormer af 

 Achillca millefolinm. Den vanliga hvitblomiuiga formen var här som 

 annorstädes den allmännaste. Men förutom exemplar med hvita blom- 

 mor förekommo ej sällsynt exemplar med blekröda blommor äfvensom 

 enstaka individ med mörkare röda. Af den blekröda färgformen före- 

 lågo 3 olika modifikationer: dels en form, den vanligare, med såväl kant- 

 som diskblommor blekröda (å olika individ olika starkt blekröd färg), 

 dels en form med blekröda kantblommor men rent hvita diskblommor, 

 dels slutligen en tredje form med kantblommorna ytterligt ljust blekröda 

 och diskblommorna starkare röda.^ 



Från Lycksele ställdes färden längs Umc älf söderut till det från Lin- 

 nés Lappska resa bekanta Tuggensele, c:a 2 mil nedom Lycksele by. 

 Hn oväntadt rik flora träffades här å ängsmarken och älfstranden strax 

 nedom Tuggenforsen. F^jällflorans utposter: Astragaliis olpiniis, i en ovan- 

 ligt Ijusblommig form, Viscarid alpina, Saussiirea alpina, Salix glaiica, 

 Cairx alpina och Buxbaunii m. 11. syntes här sida vid sida med Con- 

 vallaria majalis (ännu den 12 juli i riklig blomning), Fragaria vesca. 

 Rosa cinnamomea o. a. mera sydliga arter. 



Som jag redan inledningsvis nämnt, kom jag under min resa att ägna 

 större delen af min uppmärksamhet åt traktens ruderat- eller »ogräs'- 

 tlora. 



Redan första dagen i Vännäs inbjödo de där i den grannaste färg- 

 prakt prunkande ogräsvallarna till närmare beskådande. Och då den 

 första blomsterängen också vid närmare betraktande hade något af in- 

 tresse att bjuda på, kom jag att alltjämt under resans gång ägna ogräs- 

 vallarna och ruderatväxterna en närmare undersökning. 



Först må här med några ord beröras de västerbottniska gräsvallarnas 

 eller »lindornas» uppkomst och utveckling. I stort sedt synes den af 

 HÖGBOM i hans arbete Norrland, p. 330 — 31, gifna skildringen af de 

 norrländska lindorna vara väl tillämpbar på de västerbottniska förhål- 

 landena. »Första årets lindor få ofta själfså sig eller igensås med höfrö 

 ( hömålla»), hopsamladt från ladugolf o. s. v. De förete en mera för 

 ögat än för den praktiske jordbrukaren tilltalande bild, en brokig ört- 

 vegetation, hvari ofta Rumex, Matricaria, Epilobium angustifolium, Cirsium 

 arvense dominera. Spira^a ulmaria, Raniinciilus acris, Yicia cracca, kummin. 

 Alchemilla, hvit klöfver och många flera komma till å bättre jord,- så att 



* Liknanda färgformer förefinnas som bekant af Centaurea cijaniis. 



- Af dessa äro Cirsium arvense, Spiraa ulmaria, Vicia Cracca och kummin rela- 

 tivt sällsynta eller saknas inom de af mig besökta delarna af V^ästerbotten och 

 Ume lappmark. 



