(142) 



de nja lindorna under högsommaren te sig såsom praktfulla blomster- 

 ängar. Efter ett eller annat år förträngas dessa växtformationer af de 

 fleråriga gräsen, framför allt af Aira ccespitosa, som sedan blifva exklu- 

 sivt härskande ända till dess efter ytterligare några års förlopp ofta 

 björnmossa och andra mossor börja inkräkta pa den genom upprepade 

 skördar utsugna jorden, som då om ej förr återföres till öppen åker 

 för att etter ett par års sades- och rotfruktsskördar ånyo läggas igen. 

 1 vissa trakter, där lindorna afbärgas så sent, att blomväxterna hinna 

 sätta frö, något som numera är mera sällsj'nt, men ännu synes före- 

 komma rätt vanligt i Tornedalen, bibehålla lindorna under flera år sin 

 brokiga blomsterprakt och vidmakthållas vid sin växtkraft genom öfver- 

 gödning. Den stundom fenomenala växtligheten å gräslindorna i Torne- 

 dalen kan till icke ringa del förklaras ur detta brukningssätt.> 



Såsom karaktärsväxter å de af mig undersökta västerbottniska första 

 årslindorna må särskildt framhållas Malricaria inodora, Crepis Icclonim. 

 Erysinmm cheironthoides i>. nodosiim. Silenc iKiiosa. Riimcx acelosella, 

 Chrysanthemum lencanlheinum, Erigeron acer, Myosolis ariwnsis, Capsella 

 bursa pastoris, Rannnculus repens, Spergiihi arvensis /? sativa, Galeopsis 

 bifida och speciosa, Slellaria media. Stundom syntes äfven några få gräs- 

 arter redan nu upi)träda såsom i någon mån karaktärsväxter, så exem- 

 pelvis Poa pratciisis och li-iinalis, FesUica rnbra och någon gång Alopecu- 

 rus geniculatiis. 



Redan under andra eller tredje året var vanligen örtvegetationen be- 

 tydligt decimerad. De flesta arterna förekommo nu blott tunnsådda eller 

 enstaka, flere af dem voro t. o. m. fullständigt utgångna. Gräsen be- 

 gynte nu blifva alltmera förhärskande och ibland dem i första hand 

 Descliampsia acspilosa och Festuca riibra. A några lindor syntes dock 

 en eller annan örtartad ogräsväxt först under andra eller tredje året ha 

 kommit till sin fulla utveckling, så t. ex. Chrysanthemum leneanthemum 

 å en mängd lindor utmed landsvägen Lillsele — Tvärålund. 



Under tredje och fjärde åren syntes gräsen nå höjden af utveckling. 

 Orterna voro nu så godt som fullständigt undanträngda. 



Kftcr fjärde eller femte året inträdde en alltjämt fortgående försämring 

 i lindorna, såsom gräsvallar betraktade. De förut dominerande gräsen 

 synas alltmera aftaga i såväl yppighet som individtal. Festuea ovina 

 börjar uppträda allt rikligare. Tillika med några nu först domine- 

 rande eller nyinvandrade örter, framför allt Erigeron acer och Antennaria 

 dioica, bildar nu detta gräs den hufvudsakliga vegetationen. De invan- 

 drande mossorna och lafvarna börja slutligen att göra sitt till att den 

 alltmera öfveråriga lindan äfven i västerbottningens ögon blir värd att 

 utdömas. 



Den första linda, som jag undersökte något närmare, var en redan på 

 långt håll i hvitt och gult vackert prunkande förstaärsliiida strax öster om 

 Vännäs järnvägsstation. Karaktärsväxter voro här Malricaria inodora. 

 riklig, och Crepis tecloruin fläckvis riklig, samt här och livar i större 

 eller mindre fläckar; Erysimum cheiranthoides v. nodosum, Myosotis arrensis, 

 Erigeron acer (i en anmärkningsvärdt storblommig form) och Rannnculns 

 repens. VAl ganska allmänt ogräs var äfven Potenlilla noivegica, i stor- 



