(143) 



växta ovanlij«t kraflif^a exemplar.' Af sällsynlare of^räsarlcr må här bloll 

 nämnas Canhins milans, elt nära meterhögt exemplar. - 



Den förnäm.sta uppmärksamhelen ådrog sig den här uppträdande for- 

 men af Cnpis Icctorum med dess redan på långt håll i ögonen fallande 

 starka utveckling af toppkorgen. C iecloriim uppträdde öfver en ganska 

 stor yta i enstjälkiga, högväxla (Y^ till nära 1 m. höga) individ, hvilka 

 alla hade toppkorgen minst dubbelt större och kraftigare utvecklad än 

 alla öfriga blomkorgar (se fig. 1). Oftast var hufvudskottet jämväl när- 

 mast under toppkorgen fullständigt cylindriskt, i några fall syntes dock 

 öfre delen af stjälken inom förgreningsregionen tillika med toppkorgen 

 något utplattad, svagt fascierad. Då formen i fråga uppträdde i en mängd 

 individ öfver en tämligen stor yta, och då ingen annan öfvervintrande 

 form af arten här förekom, synes den mig väl förtjänt af eget formnamn: 



Crepis tectonim L. f. grandiceps n. f.: forma unicaulis, älta, ro- 

 busta; capitulo terminali magno, lateralibus 2 — 3-plo vel ma- 

 gis majorc; caule vulgo omnino cylindrico, raro supra cum 

 capitulo terminali parum fasciato. 



Bland de öfvervintrande (bienna) individen förckommo här och där 

 enstaka soramarannuella individ, utbildade såsom tämligen typisk /". scqe- 

 talis Roth. 



A dikeskanten vid landsvägen växte bland den allmänt förekommande 

 hufvudformen af Deschampsia cwspilosa tlere exemplar af en dess albinos- 

 varietet med gulaktiga, relativt stora småax, väl närmast tillhörande un- 

 derarten aurea ^Yimm. & (Irab. (se Neuman, Sveriges flora, p. 788).' Här 

 och hvar sj^ntes dessutom enstaka individ tillhörande en mellanform 

 mellan hufvudformen och albinosformen, med svagt i violett skiftande, 

 gröngula småax. Denna återfann jag sedermera flerstädes under min 

 resa. 



Lindorna kring Vindelns järnvägsstation syntes äfvenledes ofta redan 

 på långt håll prunka i lysande färger, här mestadels i gult. Erysimiim 

 cheiranthoides v. nodosam i ofla anmärkningsvärdt höga, nedtill ogrenade 

 exemplar samt högväxt Crepis icctorum voro härvid de mest i ögonen 

 fallande ogräsen. Å en relativt välskött, timotejrik vall nära gästgifvare- 

 gården förekommo enstaka exemplar af den från Vännäs nybeskrifna 

 Crepis leclorum f. grandiceps; hufvudformen förekom ej å vallen ifråga. 

 Af andra vid Vindeln mera allmänt uppträdande ängsogräs må nämnas 

 Erigeron acer, samma storkorgiga form som vid Vännäs; särskildt riklig 

 anträffades denna å en linda nära kyrkan, nu den 5 juli vackert färg- 



^ Af L. L. L.KSTAnit s (1824, p. 181) upptages P. norvegica bland de »sydliga 

 växter», som tyckas hafva sin nordgräns vid trakten omkring Umeå. Såsom sådan 

 upptager L.i^:sTAi)n s tiiir äfven Sinapis arvensis. 



- Af B.\cKMAN och Hoi.M (1878, p. 198) uppgifves C. milans blott från Umeå, 

 Holmsund. P^rån samma lokal anföres växten senare af N. L. Andersson (1890, 

 p. 36). 



* Linné (Flora lappon.. svensk öfvers., p. 41) framhåller, hurusom han af D. 

 ccespitosa i Lappland funnit »tvenne former, af hvilka den ena med hvita, den 

 andra med bruna eller blåaktigt rödbruna agnar. 



