(157) 



Den nordligfaste förekomsten af Heliehrysum arenarium 

 (L.) Moench. i Skandinavien. 



Sedan några år tillbaka har jag varit i tillfälle iakttaga en mycket 

 nordlig förekomst af Heliehrysum arenarium (L.) Moench. Ungefär 1 mil 

 söder om Göteborg i Askims socken växer den på en af de från istiden 

 kvarstående grusåsar, hvilka från Fässbergsdalen sträcka sig söderut 

 genom Frölunda och Askims socknar. Mig veterligt är denna den nord- 

 ligaste punkt i Skandinavien, hvarest den blifvit anträfTad. 



Från södra eller kanske rättare sydöstra Europa utbreder sig Heli- 

 ehrysum arenarium åt nordväst till Östersjön, där den på dess södra 

 kuster och på Bornholm är allmän; på östra kusten går den i 

 norr till Estland (1 ställe) och Ösel (Falck, Bidrag till kännedomen 

 om den sydsvenska vegetationens ursprung och vägen för dess in- 

 vandring, 1868., I Sverige förefinnes den tämligen allmänt i östra och 

 mellersta Skåne (Areschoug, Skånes flora, 1866) samt västra Bleking 

 ASPEGREN, Försök till en Blekingsk flora, 1823). I västra Skåne linnes 

 den här och där och i mellersta Bleking på några få lokaler. I Små- 

 land är den endast funnen vid Vfssefjärda söder om Emmaboda (Scheutz, 

 Några bidrag till Smålands Flora, 1862). Beträffande Halland är den upp- 

 gifven för södra delen (Theorin, Växtgeogr. skildr. af Södra Halland 1865). 

 På Öland förekommer den i mellersta delen här och där t. ex. vid 

 Glömminge ganska allmänt (Ahlquist, K. Vet.-Ak. handl. 1821). På Got- 

 land är den endast funnen på sandfälten vid Gannarfve och Frigges i 

 Hemse socken (SÄWE, Synopsis Floric Gothlandia\ 1837). Enligt välvilligt 

 meddelande af läroverksadjunkten J. Berggren, hvilken 1890 tagit den 

 på såväl Öland som Gotland, tyckes den dock för närvarande vara i ut- 

 döende, endast förekommande i några få exemplar. Enligt K. Johans- 

 son (Bot. Notis. 1910) är arten på Gotland redan försvunnen. 



Som synes är södra Halland närmast liggande lokal, hvarifrån man 

 möjligen skulle kunna förmoda, att den blifvit spridd norrut. Montin 

 (Förteckning på de i Halland vildt växande örter etc. K. Vet. -Ak. Handl. 

 1766) anför, att några få stånd finnas »på flygsanden vid Hylte-hög utom 

 Halmstad , och Osbeck (Utkast till Flora Hallandica. K. Göteb. Vet.- och 

 Witterh.-samh. Handl. 1788) tillfogar: på en backe vid Bondåkra i Hass- 

 löfs socken ett och annat stånd.» Theorin (1. c.) omnämner den från 

 Laholm och Halmstad, hvarjämte jag i mitt exemplar af sistnämnda 

 arbete har en anteckning af obekant hand: Himmeslöf i Karups socken. 

 Genom lektor Fr. Ahlfvengren har jag erhållit kännedom om att 

 växten finnes så långt norr ut som vid Falkenberg. Alldenstund växt- 

 platsen i Askim ligger strax vid vägen, som går söderut från Göte- 

 borg genom Onsalahalfön, hvilken väg medelst en förgrening står i 

 förbindelse med stora landsvägen genom Halland, skulle det kunna 

 antagas, att någon resande söderifrån fört den med sig, men af någon 

 anledning kommit att bli af med den här. Mycket troligt är dock ej 

 detta antagande. Hade växtplatsen legat närmare stranden, skulle man 

 kunnat förmoda hafsdrift från Danmark, men så kan ej vara förhållan- 



